Acta Academiae Beregsasiensis. Economics
Науковий журнал «Acta Academiae Beregsasiensis. Economics» заснований у 2022 році Закарпатським угорським інститутом імені Ференца Ракоці ІІ. Метою наукового видання «Acta Academiae Beregsasiensis. Economics» є висвітлення результатів фундаментальних та прикладних наукових досліджень, дисертаційних робіт на здобуття наукових ступенів PhD та доктора наук з актуальних проблем становлення і розвитку економічних систем у сфері фінансів, обліку, аналізу, аудиту, оподаткування, економіки підприємства та інтеграції держави і її регіонів у світовий економічний простір. Журнал приймає статті за спеціальностями: С1 Економіка D1 Облік і оподаткування D2 Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок D3 Менеджмент Статті приймаються українською, угорською та англійською мовами. Науковий журнал є рецензованим виданням, що підтримує політику відкритого доступу до наукових публікацій.
Закарпатський угорський університет імені Ференца Ракоці II
Автори зберігають за собою авторські права та надають журналу право першої публікації статті, яка одночасно ліцензується за ліцензією Creative Commons CC BY-NC.
Бюджетна децентралізація та стійкість місцевих фінансів в умовах глобальних шоків
У статті досліджено теоретичні та практичні аспекти впливу бюджетної децентралізації на стійкість місцевих фінансів в умовах глобальних шоків. Обґрунтовано, що децентралізація є ключовим чинником формування адаптивної фінансової системи, здатної ефективно реагувати на зовнішні виклики, зокрема пандемію COVID-19, енергетичну кризу та воєнні дії. Проаналізовано динаміку доходів зведеного, державного та місцевих бюджетів України за 2011–2024 роки, що дало змогу виявити тенденції у перерозподілі фінансових ресурсів між рівнями бюджетної системи та оцінити результати реформи децентралізації. Показано, що з 2015 року відбулося поступове розширення фінансових повноважень місцевих органів влади, однак у періоди кризових явищ спостерігається тимчасова концентрація ресурсів на державному рівні задля забезпечення макрофінансової стабільності. Здійснено класифікацію основних ризиків для місцевих фінансів у період глобальних шоків – фіскальних, інституційних, соціально-економічних та інвестиційних. Визначено, що їхня взаємодія формує складне середовище для прийняття управлінських рішень, у якому особливого значення набуває ефективність фінансового менеджменту та наявність стабілізаційних механізмів. На основі порівняльного аналізу зарубіжних моделей децентралізації (Швейцарії, Німеччини, Канади, Польщі, Греції, Франції) доведено, що високий рівень фінансової автономії підвищує гнучкість місцевих бюджетів, проте потребує дієвих інструментів міжбюджетного вирівнювання для запобігання регіональним диспропорціям. Запропоновано напрями підвищення стійкості місцевих фінансів України: розширення власних джерел доходів, створення стабілізаційних фондів, цифровізація бюджетних процесів, удосконалення системи трансфертів і розвиток партнерств між державою, громадами та бізнесом. Зроблено висновок, що подальший розвиток бюджетної децентралізації має ґрунтуватися на поєднанні фінансової автономії з ефективними механізмами солідарності, що забезпечить стійкість публічних фінансів і сталий розвиток територій у післявоєнний період.
Авторське право (c) 2025 Taisiia Bondaruk https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Теоретико-методологічні підходи до визначення сутності лісових ресурсів деревного походження та удосконалення їх класифікації у цілях бухгалтерського обліку
Лісові ресурси деревного походження є стратегічною складовою природно-економічного потенціалу держави, що забезпечує екологічну стабільність, економічне зростання та соціальний добробут. У сучасних умовах переходу України до моделі «зеленої» економіки питання ефективного управління, раціонального використання й належного бухгалтерського відображення лісових ресурсів набуває особливої актуальності. Водночас недосконалість теоретико-методологічного обґрунтування їх сутності та відсутність єдиної класифікації ускладнюють їх ідентифікацію, оцінку та відображення в системі бухгалтерського обліку. У статті систематизовано підходи до трактування поняття «лісові ресурси» у працях вітчизняних і зарубіжних науковців, розкрито їх економічну та екологічну сутність, визначено місце у системі бухгалтерського обліку біологічних активів. Акцентовано увагу на тому, що лісові ресурси деревного походження мають власний життєвий цикл, який охоплює етапи лісорозведення, догляду, стиглості, заготівлі та відновлення. Доведено, що на кожному з цих етапів виникають специфічні облікові об’єкти, які потребують диференційованого методичного підходу. Проведено аналіз практики їх бухгалтерського відображення, який засвідчив невідповідність чинних підходів принципу нарахування та відповідності доходів і витрат, що призводить до викривлення фінансових результатів діяльності лісогосподарських підприємств. Запропоновано удосконалену класифікацію лісових ресурсів деревного походження з урахуванням їхнього життєвого циклу та економічного потенціалу. Такий підхід забезпечує інтеграцію екологічних, біологічних і фінансових аспектів у систему бухгалтерського обліку, підвищує аналітичну інформативність звітності, сприяє більш точній оцінці вартості активів і прозорості управлінських рішень. Отримані результати формують теоретичне підґрунтя для подальшої розробки моделей оцінки біологічних активів лісівництва та впровадження екологічно орієнтованої облікової політики в корпоративних структурах.
Авторське право (c) 2025 Yulia Baranenko https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Європейський досвід державного регулювання ринку електронних платежів та можливості його адаптації в Україні
Невід’ємною та стратегічно важливою складовою фінансового сектору сучасної економіки є ринок електронних платежів, який забезпечує розвиток цифрових фінансових послуг, підвищення ефективності розрахунків та інтеграцію національної економіки у світовий фінансовий простір. В умовах активної цифровізації та зростання ролі фінтех-компаній державне регулювання ринку електронних платежів набуває особливого значення, оскільки дозволяє забезпечити баланс між інноваційністю, безпекою та захистом прав споживачів. У Європейському Союзі ця сфера регулюється комплексом нормативних актів, зокрема Директивою PSD2, яка встановлює правила для платіжних установ і запроваджує принцип відкритого банкінгу, а також E-Money Directive, що визначає порядок функціонування постачальників електронних грошей. Актуальність дослідження зумовлена необхідністю адаптації цих європейських практик до умов України для забезпечення прозорості, стабільності та конкурентоспроможності вітчизняного фінансового ринку. Метою дослідження є аналіз європейського досвіду державного регулювання електронних платежів та визначення можливостей його застосування в Україні. У статті досліджено теоретичні основи регулювання ринку електронних платежів, розглянуто ключові положення європейських директив, а також практику впровадження відкритого банкінгу, кіберзахисту та механізмів контролю за діяльністю постачальників платіжних послуг. Проведено порівняльний аналіз чинної нормативно-правової бази України та ЄС, виявлено подібності та відмінності у підходах до регулювання, визначено потенційні бар’єри для імплементації європейських норм у національне законодавство, зокрема обмеженість цифрової інфраструктури, потребу у розвитку інституційних механізмів та підвищенні фінансової грамотності населення. У результаті сформульовано напрями вдосконалення українського законодавства у сфері електронних платежів, серед яких: гармонізація норм з вимогами PSD2 та E-Money Directive, посилення ролі Національного банку України як центрального регулятора ринку, розширення механізмів міжвідомчої координації та впровадження сучасних стандартів кібербезпеки. Доведено, що адаптація європейських практик сприятиме підвищенню довіри до фінансової системи України, стимулюванню розвитку фінтех-сектору та інтеграції в європейський фінансовий простір. Перспективи подальших досліджень пов’язані з аналізом ефективності впровадження відкритого банкінгу, оцінкою впливу цифрових інновацій, зокрема штучного інтелекту, блокчейн-рішень та big data, на розвиток платіжної інфраструктури, а також вивченням можливостей інтеграції України у спільний європейський ринок платіжних послуг.
Авторське право (c) 2025 Olena Doroshenko, Yulia Vashai https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Воєнні втрати аграрного сектору: моніторинг, організація обліку та звітність
Повномасштабне вторгнення РФ призвело до суттєвого знищення інфраструктури аграрного сектору України, втрат сільськогосподарської техніки, знищення урожаю, мінування територій, порушення виробничо-логістичних ланцюгів, що суттєво впливає на продовольчу безпеку як України, так і світу. В умовах викликів, спричинених бойовими діями, особливої актуальності набуває потреба в системному обліку та моніторингу втрат аграрного виробництва з метою їх подальшого відшкодування, формування обґрунтованої статистики, стратегічного планування та забезпечення прозорості в управлінні державними і донорськими ресурсами. У статті розглянуто теоретико-методичні засади організації моніторингу й обліку воєнних втрат аграрних підприємств, запропоновано підходи до класифікації втрат на прямі, непрямі та потенційні, виокремлено їх особливості в умовах повномасштабної війни. Проаналізовано існуючі прогалини у чинному законодавстві та нормативному забезпеченні щодо відображення збитків, спричинених надзвичайними подіями воєнного характеру. Наголошено на відсутності єдиних механізмів документального підтвердження та оцінки втрат, що створює труднощі для підприємств у процесі звернення за компенсаціями. Акцентовано на доцільності запровадження в облікову практику аграрних підприємств окремих субрахунків для обліку втрат, пов’язаних із війною, а також на потребі уніфікації первинних документів, актів обстеження пошкоджених активів, фотофіксації, висновків експертів тощо. Обґрунтовано необхідність створення державної платформи або реєстру фіксації втрат, який би забезпечував достовірність і верифікацію даних. Також розглянуто перспективи цифровізації процесів обліку і моніторингу втрат через впровадження електронних реєстрів, облікових модулів та аналітичних панелей, що дозволить оперативно відслідковувати ситуацію, формувати звітність і підвищувати ефективність управлінських рішень.
Авторське право (c) 2025 Maryna Yermolaieva, Dmytro LUTSENKO https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Безготівкові розрахунки підприємства в умовах цифровізації: обліково-інформаційне забезпечення та фінансовий моніторинг
Стаття присвячена дослідженню організації та обліково-інформаційного забезпечення безготівкових розрахунків підприємств в умовах цифровізації економіки. Актуальність теми зумовлена зростанням ролі електронних платіжних систем, необхідністю забезпечення прозорості розрахункових операцій і підвищення ефективності фінансового моніторингу. У статті розглянуто теоретичні засади безготівкових розрахунків, їх економічну сутність, нормативно-правове регулювання та роль у фінансово-господарській діяльності підприємств. Висвітлено взаємозв’язок між обліковими процесами, інформаційними технологіями та системами контролю, що формують достовірність фінансової звітності та підвищують ефективність управління грошовими потоками. У роботі використано методи системного аналізу, логічного узагальнення, моделювання та порівняння для виявлення закономірностей цифровізації обліку безготівкових операцій. Досліджено цифровізацію безготівкових розрахунків підприємств за трьома ключовими напрямами: облікове відображення, інформаційно-технологічна підтримка та фінансовий моніторинг/AML. Представлено релевантні законодавчі норми, основні принципи бухгалтерського обліку за рахунком 31 «Рахунки в банках», а також обліково-архітектурні та контрольні рішення - API-інтеграцію, реальне часове звірення даних, систему логування та розмежування ролей. Обґрунтовано, що цифровізація сприяє автоматизації бухгалтерських процедур, інтеграції банківських сервісів із внутрішніми обліковими системами, зменшенню ручного введення даних та помилок, а також підвищенню швидкості й точності фінансової звітності. Особливу увагу приділено фінансовому моніторингу (AML) як ключовому інструменту забезпечення фінансової безпеки. Досліджено правові основи його функціонування відповідно до діючого законодавства та ролі Національного банку України у контролі за дотриманням нормативів під час здійснення безготівкових операцій. Фінансовий моніторинг розглядається як система виявлення, оцінки та запобігання ризикам відмивання доходів, фінансування тероризму й інших незаконних транзакцій у контексті цифрових платіжних інструментів. Отримані результати свідчать, що цифрові платіжні інструменти створюють передумови для формування єдиного інформаційного простору підприємства, де облік, аналіз і контроль функціонують у взаємозв’язку. Запровадження автоматизованих систем обліку безготівкових розрахунків створює можливості для своєчасного аналізу фінансового стану, покращення якості звітності та підвищення довіри з боку державних і банківських інституцій.
Авторське право (c) 2025 Gabriella Loskorikh, Vivien Batori https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Міжбюджетні трансферти в Україні в умовах воєнного стану: фіскальна асиметрія та перспективи розвитку
В умовах воєнного стану система міжбюджетних відносин в Україні зазнала суттєвих трансформацій, зумовлених як падінням доходної бази місцевих бюджетів, так і необхідністю посилення фінансової спроможності держави для забезпечення оборонних потреб та підтримки критично важливих сфер. Зміни у структурі міжбюджетних трансфертів відображають наявну фіскальну асиметрію, що проявляється у зростанні залежності територіальних громад від дотацій і субвенцій з державного бюджету. Метою дослідження є системний аналіз трансформації міжбюджетних трансфертів в Україні в умовах воєнного стану, визначення впливу фіскальної асиметрії та проблем у сфері публічних фінансів, а також розробка комплексу рекомендацій щодо вдосконалення механізмів фінансового вирівнювання та посилення фінансової спроможності територіальних громад. У статті досліджено особливості функціонування системи міжбюджетних трансфертів в Україні в умовах воєнного стану. Окреслено проблемні питання формування доходів місцевих бюджетів, зокрема: низька автономність місцевих бюджетів і залежність від державних дотацій та субвенцій; недосконалість методології й механізму горизонтального вирівнювання; збільшення впливу горизонтальної фінансової асиметрії на формування доходної бази місцевих бюджетів. Зазначено, що процес децентралізації, що розпочався у 2014 році, сприяв зростанню фінансової спроможності громад та поступовому підвищенню якості місцевого самоврядування. Проаналізовано тенденцію змін у складі доходів місцевих бюджетів в Україні з 2021 по 2024 рр., а також динаміку міжбюджетних трансфертів у 2022–2025 рр. Окреслено ключові фінансові виклики і вразливості системи міжбюджетних трансфертів, а також наведено пропозиції щодо їх нейтралізації. Зроблено висновок, що ефективна модернізація системи міжбюджетних трансфертів має здійснюватися в трьох основних площинах: цільові компенсаційні механізми для постраждалих територіальних громад, якісне прогнозування та автоматизація перерахувань коштів міжбюджетних трансфертів, посилення фінансової спроможності місцевих бюджетів та прозорості використання ними коштів, особливо в частині донорських ресурсів.
Авторське право (c) 2025 Mykhailo Kuzheliev, Alina Nechyporenko https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Вдосконалення методики бухгалтерського обліку кредитних операцій банку в умовах цифрової трансформації
Сучасний банківський сектор перебуває у стані інтенсивних цифрових змін, що трансформують традиційні підходи до організації облікових процесів і підвищують вимоги до оперативності та прозорості фінансової інформації. Особливо відчутним цей вплив є у сфері кредитних операцій, які формують основу активних операцій банку. У цих умовах актуалізується потреба переходу від фрагментарних процедур обліку до цілісних цифрових моделей, здатних забезпечити якісну інтеграцію даних, автоматизоване формування облікових записів та відповідність міжнародним стандартам фінансової звітності. У статті досліджується методика бухгалтерського обліку кредитних операцій банківських установ у контексті зростаючих вимог цифрової трансформації фінансового сектору. Метою роботи визначено розроблення процесно-орієнтованого підходу до модернізації методики обліку кредитних операцій шляхом створення моделі «цифрової карти обліку кредиту» як інтегрованого цифрового інструмента. Предметом дослідження виступають облікові процедури, інформаційні потоки та алгоритми відображення кредитних операцій у банківських інформаційних системах. У процесі дослідження використано контент-аналіз наукових джерел, структурно-логічне узагальнення, процесне моделювання кредитних операцій. У статті обґрунтовано, що цифрова трансформація облікового простору зумовлює потребу переходу від фрагментарних процедур фіксації операцій до комплексних цифрових моделей, здатних забезпечити взаємодію обліку, ризик-менеджменту та звітності в єдиному інформаційному середовищі. У результаті дослідження сформовано модель цифрової карти обліку кредитних операцій, яка забезпечує структуроване зберігання даних щодо всіх параметрів кредиту (ідентифікаційних, фінансових, ризикових, операційних тощо) і дозволяє автоматизувати формування бухгалтерських проведень, розрахунок резервів за очікуваними кредитними збитками відповідно до МСФЗ 9, а також генерацію фінансової та регуляторної звітності у режимі реального часу. Впровадження цифрової карти обліку кредитних операцій дозволяє підвищити якість обліку кредитного портфеля, мінімізувати операційні ризики, забезпечити інтегрованість даних у межах банківської системи та створити передумови для розвитку адаптивної, автоматизованої та процесно-орієнтованої моделі обліку. Обґрунтовано, що використання цифрової карти ліквідує дублювання даних між модулями банківських систем, підвищує точність та своєчасність облікової інформації, а також сприяє зміцненню внутрішнього контролю й прозорості кредитних операцій. Запропонована модель формування цифрової карти обліку кредитних операцій може бути використана під час проектування інформаційних систем банку, трансформації облікових бізнес-процесів, а також при імплементації вимог МСФЗ та нормативів НБУ.
Авторське право (c) 2025 Viktoriia Makarovych, Olena Hryhorevska, Erika Yuhas https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Розкриття обліково-аналітичної інформації у звітності підприємств в умовах воєнного стану
У статті розглянуто розкриття обліково-аналітичної інформації у примітках до фінансової звітності та звіті про управління підприємств в умовах воєнного стану. Визначено, що війна суттєво трансформує систему бухгалтерського обліку, впливаючи на достовірність, повноту та прозорість інформації, яка використовується для прийняття управлінських рішень. Мета дослідження полягає у теоретичному обґрунтуванні та наведення рекомендацій щодо розкриття інформації про вплив війни у примітках до фінансової звітності та звіті про управління, з урахуванням класифікації підприємств за рівнем і характером впливу воєнних дій, задля підвищення прозорості, достовірності та довіри користувачів до обліково-аналітичної інформації. Методологічною основою дослідження є аналіз наукових праць вчених-економістів, нормативно-правових актів та рекомендацій професійних організацій, а також застосування логічного узагальнення, класифікації, порівняння та системного підходу. У результаті проведеного дослідження обґрунтовано доцільність поділу підприємств на групи залежно від ступеня впливу воєнних дій на їхню діяльність (підприємства у зоні бойових дій, релоковані, ті що працюють у відносно безпечних регіонах, переорієнтовані на військові й гуманітарні потреби, а також ті, що частково або повністю припинили діяльність). Для кожної групи запропоновано підходи до відображення специфічних аспектів впливу війни у примітках до фінансової звітності та звіті про управління. Практичне значення отриманих результатів полягає у формуванні рекомендацій для бухгалтерів, аудиторів та менеджменту підприємств щодо адаптації облікової політики, прозорого відображення втрат і ризиків, а також забезпечення довіри користувачів звітності. Сфера застосування результатів охоплює підприємства різних видів економічної діяльності, які зазнали впливу війни, а також державні органи й професійні організації, що формують методичні та нормативні підходи у сфері бухгалтерського обліку. Зроблено висновок, що якісне розкриття інформації про вплив війни у фінансовій звітності та звіті про управління підвищує не лише прозорість і достовірність даних, але й сприяє прийняттю обґрунтованих управлінських рішень та забезпечує довіру інвесторів і суспільства до бізнесу в умовах воєнного стану.
Авторське право (c) 2025 Yuliia Maksymiv, Tetyana Haiduchok, Nadiya Ivasiuk https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Дослідження обізнаності у сфері зелених фінансів та фінансової грамотності: результати анкетного опитування
Стаття надає всебічний огляд фінансової грамотності здобувачів освіти, їхніх знань, представляючи поточну ситуацію, методологічну основу дослідження, сформульовані гіпотези, а також результати, отримані в результаті анкетування. Запропоновані рекомендації та висновки можуть сприяти подальшому розвитку фінансової освіти та, як наслідок, стимулюватимуть свідомі зміни в системі освіти й сімейному середовищі, щоб майбутні покоління могли приймати кращі фінансові рішення. Сучасні економічні та екологічні виклики ще більше звертають увагу на питання стійкості, зокрема в галузі фінансових рішень. Зміна клімату, виснаження ресурсів і боротьба з соціальною нерівністю є не лише завданнями глобального політичного або корпоративного рівня, але й вимагають свідомого підходу на індивідуальному рівні. Як наслідок, «зелені фінанси» - фінансові рішення, що враховують екологічні та соціальні аспекти - набирають все більшої популярності. Паралельно з цим дедалі важливішим стає розвиток фінансової грамотності, особливо серед молодого покоління, яке буде приймати економічні та екологічні рішення в майбутньому. Здобувачі вищої освіти являються особливо актуальною цільовою групою для дослідження фінансової грамотності та сталого фінансового підходу, оскільки в цьому віці формуються основні фінансові звички та установки, що згодом на довгий термін визначатимуть прийняття рішень індивідами. Для цієї вікової групи зелені фінанси можуть бути не лише теоретичним поняттям, а й практичною проблемою, наприклад, при виборі банківської установи, форм заощаджень, інвестиційних рішеннях чи навіть споживчих звичках. Водночас виникає питання, наскільки ці знання засвоєні молодими людьми, які навчаються в закладах вищої освіти, і чи усвідомлюють вони свою відповідальність за фінансові аспекти екологічної стійкості. Метою дослідження є вивчення рівня знань здобувачів вищої освіти щодо зелених фінансів, а також оцінка їхньої фінансової грамотності. Анкетне опитування шукає відповіді на питання, наскільки аспекти сталого розвитку інтегровані в фінансове мислення молоді та який рівень їхньої готовності до сталого розвитку.
Авторське право (c) 2025 Bernadett Oroszné Ilcsik, Dóra Barabásné Kárpáti https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Фінансова підтримка зайнятості у сільському господарстві Європейського Союзу
У статті викладено теперішні підходи центральних та національних органів державної Європейського Союзу щодо фінансової підтримки зайнятості у сільському господарстві як вагомому секторі забезпечення регіонального розвитку, продовольчої безпеки та соціальної згуртованості. Метою дослідження є аналіз та оцінка ефективності інструментів Спільної аграрної політики, Політики згуртованості на 2021-2027 роки, зокрема Європейського фонду регіонального розвитку, Європейського соціального фонду+, Фонду справедливого переходу. Методологія базувалась на врахуванні основних нормативно-правових актів, поглядах європейських і українських учених та прагматиці формування зайнятості, логічному та системному методах із табличним і схематичним поданням матеріалу. У процесі дослідження проаналізовано основну нормативно-правову базу ЄС, зокрема Спільні положення щодо Європейського фонду регіонального розвитку, Європейського соціального фонду, Фонду гуртування, Європейського сільськогосподарського фонду, Фонду розвитку сільських територій. Також визначено основні бюджетні інструменти та результати реалізації фінансових програм у контексті забезпечення зайнятості у вразливих сільських регіонах. Особливу увагу приділено фінансуванню зайнятості із різних фондів ЄС. Виявлено основні виклики, серед яких: складність доступу до фінансування, недостатній рівень участі місцевих органів влади у формуванні програм, адміністративні бар’єри, демографічні ризики та структурні деформації ринку праці. Результатом роботи є: запропоновані напрями удосконалення бюджетної політики підтримки зайнятості: механізми посилення ролі органів місцевого самоврядування; спрощення процедур доступу до фінансових ресурсів, запровадження оцінок результативності. Розроблені рекомендації сформовано із належним обгрунтуванням і у відповідній адаптації можуть бути використані центральними, національними та місцевими органами влади у процесі формування механізмів зайнятості у сільському господарстві. Окреслено перспективи подальших досліджень щодо впливу політики згуртованості на зайнятість у контексті зеленої трансформації, цифровізації та збереження трудового потенціалу сільських територій ЄС.
Авторське право (c) 2025 Yurii Pasichnyk, Olena Sukach https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Оцінка фінансової безпеки галузі аквакультури як чинника її конкурентоспроможності в умовах продовольчих криз
У статті досліджено фінансову безпеку галузі аквакультури України як ключового чинника забезпечення її конкурентоспроможності в умовах сучасних продовольчих криз. На основі аналізу останніх наукових публікацій, статистичних даних Держрибагентства, звітів FAO та Світового банку обґрунтовано актуальність проблеми формування фінансово стійкої та інноваційно орієнтованої аквакультури, спроможної забезпечувати продовольчу безпеку держави. Визначено, що наявні дослідження переважно висвітлюють технологічні та ринкові аспекти розвитку галузі, однак питання комплексної оцінки фінансової безпеки залишаються недостатньо розробленими. Метою статті є обґрунтування теоретичних і методичних засад оцінювання фінансової безпеки галузі аквакультури України та визначення її впливу на конкурентоспроможність у контексті продовольчих викликів. Для досягнення мети запропоновано систему з 20 індикаторів, згрупованих за шістьма складовими: інвестиційною, виробничо-фінансовою, грошово-розрахунковою, зовнішньо-економічною, інституційно-управлінською та еколого-інноваційною. Використано інтегральний підхід до розрахунку індексу фінансової безпеки, що дозволяє кількісно оцінити рівень стійкості галузі. Результати розрахунків свідчать, що інтегральне значення індексу фінансової безпеки галузі у 2024 році становить 0,73, що відповідає задовільному рівню. Найвищі показники зафіксовано у виробничо-фінансовій (0,82) та грошово-розрахунковій (0,76) складових, тоді як зовнішньо-економічна (0,65) та еколого-інноваційна (0,68) залишаються найуразливішими. Запропонована методика дозволяє здійснювати системний моніторинг фінансової стійкості галузі та може бути використана для формування державної політики підтримки аквакультури. Зроблено висновок, що підвищення рівня фінансової безпеки потребує розширення доступу до кредитних і грантових ресурсів, розвитку страхування ризиків, стимулювання інноваційних технологій водозбереження й енергоефективності, а також удосконалення інституційного середовища. Включення еколого-інноваційної складової до системи фінансової безпеки обґрунтовано як стратегічний напрям підвищення конкурентоспроможності галузі на внутрішньому та міжнародному ринках.
Авторське право (c) 2025 Nina Poyda-Nosyk, Iryna Kalina https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Операції з корпоративними цінними паперами на фондовому ринку: порівняльний аналіз угорських та міжнародних компаній
У сучасному глобалізованому світі майже неможливо орієнтуватися в актуальних подіях без фінансових знань і базового розуміння економічних процесів. Біржові курси, корпоративні рухи, інвестиційні тенденції та макроекономічні показники вже давно вийшли за межі вузького кола фінансових фахівців і дедалі більше стають частиною повсякденного життя звичайних громадян. Фінансова грамотність на сьогоднішній день перетворилася на загальну компетенцію, без якої важко приймати відповідальні рішення як на індивідуальному, так і на корпоративному рівнях. Розуміння функціонування фондової біржі та процесу ухвалення інвестиційних рішень уже не є виключною перевагою здобувачів вищої освіти чи галузевих спеціалістів, це стало корисним знанням для кожного, хто прагне приймати усвідомлені економічні рішення. Світ біржових інвестицій є складним, але таким, що піддається вивченню - за наявності відповідних знань він може ефективно сприяти економічному зростанню, стабільності та формуванню усвідомленого фінансового майбутнього. Дане дослідження складається з трьох основних частин: (1) перша частина охоплює теоретичні основи функціонування фондового ринку, включаючи історичний розвиток, класифікацію цінних паперів та механізми торгівлі; (2) друга частина містить практичний аналіз, здійснений на прикладі цінних паперів шести різних компаній, з акцентом на дослідженні фінансових показників і динаміки біржових курсів; (3) третя частина пропонує конкретні інвестиційні рекомендації, які поєднують теоретичні знання з практикою та адаптовані до різних типів інвестиційного мислення. Методологія дослідження включає аналіз вторинних даних, оцінку фінансової звітності компаній, а також використання фундаментального та технічного аналізу. Окрема увага приділяється порівнянню угорських і міжнародних ринкових умов, а також оцінці ефективності окремих секторів економіки.
Авторське право (c) 2025 Gabor Pataki, Martyna Kallai https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Вільна практика в митній справі: еволюція та сучасні тенденції
Вільна практика, що історично виникла як елемент санітарно-карантинних заходів, у сучасних умовах глобалізації трансформувалася в інструмент оптимізації митних процедур та забезпечення прикордонної безпеки, що зумовлює потребу її наукового осмислення в контексті міжнародних і національних правових норм. Метою дослідження є комплексний аналіз еволюції вільної практики та виявлення сучасних тенденцій її застосування з урахуванням її переваг і недоліків. Методологічну основу дослідження становить поєднання історико-правового аналізу для з’ясування еволюції інституту вільної практики, порівняльно-правового методу для співставлення міжнародного та національного законодавства щодо регламентації вільної практики, системного підходу для комплексного розгляду її санітарно-епідеміологічних, митно-логістичних та безпекових аспектів, а також методів документального аналізу та узагальнення для формулювання висновків і практичних рекомендацій. У результаті проведеного дослідження встановлено, що вільна практика еволюціонувала від середньовічних карантинних заходів до сучасного комплексного інструменту митного та санітарно-епідеміологічного регулювання, який у міжнародному праві фокусується на запобіганні поширенню захворювань, а у національному контексті України − на спрощенні митно-логістичних процедур і підвищенні ефективності портової інфраструктури. Визначено, що сучасні тенденції її застосування характеризуються цифровізацією процесів, інтеграцією з міжнародними стандартами, підвищенням ролі попереднього інформування та використанням систем управління ризиками. Практичне значення дослідження полягає у тому, що виявлені переваги та недоліки можуть слугувати основою для формування рекомендацій щодо вдосконалення механізму вільної практики як інструменту підвищення конкурентоспроможності морських і річкових портів, зниження адміністративного навантаження на митні органи та забезпечення належного рівня митної й прикордонної безпеки в умовах глобалізації.
Авторське право (c) 2025 Viktoriia Rudenko https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Фінансовий моніторинг в Україні: організаційно-правові засади та завдання в контексті сучасних викликів
У статті досліджено організаційно-правові засади формування та функціонування системи фінансового моніторингу в Україні як одного з найбільш важливих елементів економічної безпеки держави. Предметом дослідження є аналіз чинних механізмів державного та первинного фінансового моніторингу та їх адаптації до сучасних викликів, пов’язаних з воєнним станом, динамічною цифровізацією економічних, управлінських та фінансових процесів, розвитком нових форм активів (віртуальні). Мета статті полягає в узагальненні організаційно-правових засад фінансового моніторингу, оцінюванні його ефективності та ідентифікації напрямів удосконалення державної політики у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом та фінансуванню тероризму. Методологічну основу склали загальнонаукові та спеціальні методи дослідження, зокрема, аналіз, синтез, порівняння, статистичний та графічний методи, узагальнення. Результати дослідження засвідчили, що за період аналізу 2021-2024 років загальна кількість суб’єктів первинного фінансового моніторингу скоротилася на 24% в результаті посилення регуляторних вимог, очищення та консолідації окремих сегментів ринку первинного фінансового моніторингу (страховики, страхові брокери, ломбарди, кредитні спілки, заклади грального бізнесу). Одночасно спостерігається зростання кількості професійних учасників фінансового моніторингу (бухгалтери, аудитори та аудиторські фірми, адвокати, адвокатські об’єднання та бюро), що підтверджує розширення функціональної бази фінансового моніторингу. За період аналізу обсяги фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, збільшилися на 24%, а кількість інформаційних повідомлень – на 5,5% (або на 48% у період 2022-2024 р.р.), що свідчить про подальшу автоматизацію процесів фінансового моніторингу, активне впровадження ризик-орієнтованого підходу та ширше охоплення операцій фінансового ринку. У структурі операцій, що підлягають фінансовому моніторингу з боку Державної служби фінансового моніторингу зафіксовано поступове скорочення частки порогових операцій (від 95,3% до 82,3%) з одночасним зростанням частки підозрілих (від 4,4% до 17,6%) операцій, що підтверджує посилення ризик-орієнтованого підходу до виявлення підозрілих транзакцій та удосконалення аналітичних аспектів фінансового моніторингу. Банківські установи посідають домінуючу роль у системі фінансового моніторингу і забезпечують близько 99% усіх повідомлень про операції, що підлягають фінансовому моніторингу. Поглиблення ризик-орієнтованого підходу, цифровізація збору та обробки фінансової інформації, гармонізація вітчизняного законодавства з міжнародними підходами, підвищення професійної кваліфікації суб’єктів фінансового моніторингу сформують передумови для подальшого посилення ефективності фінансового моніторингу.
Авторське право (c) 2025 Kateryna Sochka https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Інноваційна модель обліку та оцінки ефективності креативних етапів друкарського виробництва
В умовах цифрової трансформації поліграфічного виробництва постає потреба у розробленні нових підходів до обліку та оцінки ефективності креативних етапів друкарського циклу. Традиційні методи калькулювання не враховують специфіки творчих процесів, що характеризуються високою індивідуальністю, значною варіативністю часу виконання та впливом на кінцеву ринкову вартість продукції. Недостатня інтеграція креативного сегмента у систему управлінського обліку ускладнює стратегічне планування, обґрунтування інвестицій та оцінку конкурентних переваг підприємств. Метою дослідження є обґрунтування та розробка інноваційної моделі обліку та оцінки ефективності креативних етапів друкарського виробництва, що поєднує методологію time-driven activity-based costing (TDABC), інтеграцію з сучасними ERP/MIS системами та механізми економічної оцінки творчої складової продукції. Матеріалами дослідження слугували нормативно-правові акти, що регулюють питання бухгалтерського обліку та управління витратами, наукові публікації вітчизняних і зарубіжних авторів у сфері обліку креативних індустрій, аналітичні звіти міжнародних організацій. Використано методи теоретичного узагальнення, порівняльного аналізу, формалізації, моделювання, а також інструменти управлінського обліку для оцінки часу та ресурсів, що використовуються для виконання творчих процесів. Модель передбачає виокремлення креативного етапу як самостійного центру витрат, визначення драйверів витрат на основі часу, інтеграцію облікових даних з цифровими платформами та застосування показника ROI креативних витрат. Такий підхід дозволяє точно відображати витрати, оптимізувати використання ресурсів, оцінювати економічну віддачу від творчої складової та підвищувати конкурентоспроможність друкарських підприємств.
Авторське право (c) 2025 Andrii Strotsen https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Розвиток малих і середніх підприємств у галузях торгівлі та туризму від допандемічного періоду до 2025 року: облікові підходи та економічні наслідки
Мікро-, малі та середні підприємства (МСП) є визначальними учасниками сучасної економіки: без них неможливо забезпечити ні зайнятість, ні створення ВВП, ані підтримання економічної стабільності місцевих громад. У статті на прикладі Угорщини та України-зокрема Закарпаття й медьє Саболч-Сатмар-Берег-досліджується динаміка сектору МСП від докарантинного періоду до 2025 року за допомогою облікового та економічного підходів. Метою дослідження було визначення, як кризові явища-пандемія, економічна невизначеність, інфляційний тиск, а в Україні також воєнний стан -вплинули на облікову практику підприємств, їхню галузеву присутність і довгострокову життєздатність. Угорський сектор МСП, завдяки членству в Європейському Союзі (ЄС), функціонує в більш врегульованих, прозорих і придатних до довгострокового планування рамках. У розглянутий період кількість підприємств помірно зростала, а згодом дещо зменшилася; водночас в обліковій адаптації важливу роль відігравали гнучкі форми оподаткування, управління ліквідністю, а також державна підтримка й фонди ЄС. Підприємства медьє Саболч-Сатмар-Берег зберегли стабільну частку на національному рівні в торгівлі та ремонті автотранспорту, тоді як у туризмі та громадському харчуванні пандемія й інфляційні ефекти спричинили тривалішу вразливість. В Україні, особливо на Закарпатті, динаміка кількості та часток підприємств була значно мінливішою. Домінування МСП є очевидним-їхня частка серед усіх підприємств зазвичай становила 85–90%, однак облікову практику переважно визначало короткострокове виживання. У роки пандемії повна зупинка туризму, а з 2022 року, воєнний стан призвели до спрощення, а часто й мінімізації облікових реєстрів. Як наслідок, знизилася прозорість, ослаб довірчий клімат інвесторів і відсунулося на другий план довгострокове планування. Порівняльний аналіз свідчить, що базова відмінність між двома країнами полягає не у вагомості МСП для економіки, а у стабільності обліково-нормативного середовища. В Угорщині баланси та фінансові звіти підприємств стали інструментами адаптації, що підтримують планування та залучення ресурсів, тоді як в Україні облікова практика радше слугує виживанню без довгострокових гарантій. Висновки роботи підкреслюють, що для розвитку МСП важливими є стабільність облікової системи, посилення прозорості та вироблення адаптивних рішень на випадок криз. Подальші дослідження можуть бути спрямовані на виявлення конкретних інструментів облікової гнучкості, фінансових стратегій у періоди потрясінь, а також на інтеграцію міжнародної допомоги та ресурсів у фінансові системи підприємств.
Авторське право (c) 2025 Veronika Fenyves, Violetta Shimon https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Практичні аспекти обліку і оподаткування оренди землі та сільськогосподарської техніки
Аграрний бізнес пов’язаний з використанням землі та спеціалізованих ресурсів, що зумовлює необхідність їх залучення у бізнес - процеси на умовах оренди. Оренда земельних паїв та сільськогосподарської техніки сприяє підвищенню конкурентоспроможності та економічній стабільності аграрних підприємств, що вимагає якісного інформаційного забезпечення орендних відносин в контексті прийняття ефективних управлінських рішень, зокрема, коректного відображення витрат в системі обліку та оптимізації податкової стратегії бізнесу. Метою статті є актуалізація практичних аспектів обліку та оподаткування оренди землі та сільськогосподарської техніки в сучасних умовах бізнесу. В контексті системного підходу в дослідженні використано монографічний метод для аналізу науково-практичних статей та нормативних актів з обліку і оподаткування оренди майна, аналіз для деталізації чинних нормативних актів в контексті обліку і оподаткування орендних відносин, синтез для поєднання ключових аспектів та прикладних рішень в цілісну облікову модель, метод узагальнення для систематизації практичного досвіду та формування висновків і пропозицій щодо підвищення ефективності облікових процедур, логічний метод для послідовного викладу матеріалу, обґрунтування висновків та рекомендацій, графічний та табличний методи для візуалізації результатів дослідження. В роботі проаналізовано думки вчених та практиків щодо побудови інформаційного забезпечення орендних відносин в частині їх організації, обліку та оподаткування, наголошено на необхідності адаптивності рішень, стабільності та взаємоузгодженості облікових й податкових процесів в контексті сучасних проблем аграрного бізнесу. Актуалізовано документальне забезпечення оренди земельних паїв та сільськогосподарської техніки, методичні підходи до обліку орендних відносин з врахуванням форми власності орендодавця та умов договору, особливості оподаткування та звітності аграрних підприємств в частині використання орендованого майна та виплати орендної плати власникам земельних паїв та сільськогосподарської техніки, акцентовано увагу на стратегічному значенні облікової інформації як інструменту сталості бізнесу в кризових умовах шляхом раціонального управління орендними відносинами та оптимізації податкових розрахунків. Запропоновано алгоритм дій обліковців в умовах повномасштабної війни, зокрема, в разі втрати чи пошкодження орендованого майна внаслідок воєнних дій, що дозволить знизити фінансові втрати аграрного бізнесу, підвищити шанси на компенсацію втрат з боку держави, забезпечить стабільність орендних відносин та зміцнить правову позицію аграрних підприємств в орендних відносинах. Результати дослідження стануть корисними в практичній діяльності аграрних підприємств, зокрема, фахівців обліку і оподаткування, керівництва, консультантів, а також для подальших досліджень в сфері управління аграрним бізнесом.
Авторське право (c) 2025 Olga Chernetska https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Управління стратегічними змінами на підприємстві в умовах євроінтеграції
Метою даного дослідження є вивчення процесу управління стратегічними змінами на підприємствах в умовах євроінтеграції, з акцентом на можливі виклики та адаптаційні стратегії до європейських стандартів. У сучасних умовах євроінтеграції підприємства стикаються з необхідністю адаптації до нових вимог, що висуваються ЄС, що вимагає швидких і ефективних змін в управлінських стратегія та організаційних процесах. Методика дослідження включає теоретичний аналіз основних моделей управління змінами, таких як моделі Джона Коттера та Курта Левіна, а також практичні кейси впровадження змін на підприємствах України, що інтегруються в економічний простір ЄС. За допомогою аналізу цих кейсів було виявлено основні фактори успіху в процесі впровадження змін, серед яких особливу роль відіграють ефективне лідерство, корпоративна культура, здатність до інновацій, а також постійний моніторинг і оцінка результатів. Результати дослідження показують, що підприємства, які активно використовують стратегії управління змінами та інтегрують європейські стандарти, здатні успішно адаптуватися до нових умов, зокрема через модернізацію виробничих потужностей, впровадження нових технологій, підвищення кваліфікації персоналу та впровадження нових бізнес-моделей. Вивчення практичних прикладів також підтверджує важливість розробки адаптованих стратегій для різних етапів євроінтеграційного процесу. Практична значущість результатів дослідження полягає в тому, що запропоновані підходи можуть бути застосовані підприємствами для покращення управлінських процесів, підвищення ефективності адаптації до змін, а також для посилення їх конкурентоспроможності на міжнародних ринках. Це дозволить підприємствам значно знизити ризики, пов’язані з інтеграцією до європейських ринків, а також скоротити витрати на модернізацію виробництва. Рекомендації, викладені в дослідженні, мають універсальний характер і можуть бути використані підприємствами різних галузей для підвищення ефективності управління змінами в умовах глобалізації та євроінтеграції. Висновки дослідження також підтверджують необхідність інтеграції інноваційних підходів в управлінські стратегії підприємств для забезпечення їх стійкості та адаптивності в умовах постійно змінюваного економічного середовища.
Авторське право (c) 2025 Lina Artemenko, Maryna Pereskoka https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Модель комерціалізації вітчизняних розробок у сфері електрогенерації з біогазу
У статті розглянуто сучасні тенденції розвитку біоенергетики у світі та Україні, а також обґрунтовано необхідність створення моделі комерціалізації вітчизняних розробок у сфері електрогенерації з біогазу. Проаналізовано нормативно-правову базу розвитку відновлюваних джерел енергії в Україні та наведено статистичні дані щодо потужностей біогазових установок в Україні, динаміки утворення та видалення побутових відходів, що можуть стати перспективною сировиною для виробництва біогазу. Особливу увагу приділено потенціалу переробки твердих побутових відходів як джерела енергетичних ресурсів, що має значний соціально-екологічний ефект. Проаналізовано динаміку світової торгівлі електрогенераторними установками, а також зовнішньоекономічні показники України у цій галузі. Виявлено зростаючу імпортозалежність вітчизняного енергетичного машинобудування, зниження обсягів виробництва та необхідність у відновленні промислового потенціалу. Запропоновано модель комерціалізації вітчизняних розробок у сфері електрогенерації з біогазу, яка охоплює сім взаємопов’язаних блоків: науково-дослідний, інституційний, фінансовий, виробничий, маркетинговий, комерційний та кадровий. Модель передбачає синергію держави, науки та бізнесу.. Очікується, що реалізація моделі забезпечить зниження імпортозалежності галузі на 25–30%, зростання внутрішнього виробництва, розвиток інноваційного експорту, створення нових робочих місць та зменшення викидів метану й СО₂. Доведено, що комерціалізація українських технологій у біоенергетиці має мультиплікативний ефект для економіки, забезпечуючи технологічний суверенітет, енергетичну незалежність і сталий розвиток країни. Для реалізації моделі запропоновано низку інституційних та фінансових механізмів: створення державного фонду комерціалізації енергетичних технологій, впровадження інноваційних ваучерів, формування біоенергетичних кластерів, участь у програмах ЄС та залучення підтримки ЄБРР і Світового банку. Запропонована модель комерціалізації є комплексним інструментом інноваційної політики держави, спрямованим на розвиток біоенергетичної індустрії, підвищення конкурентоспроможності українського машинобудування та забезпечення енергетичної стійкості України в умовах глобальних викликів.
Авторське право (c) 2025 Oleksandr Bykonia, Nataliia Romanovska https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Економічна ефективність впровадження гнучких систем штучного інтелекту у цифровізацію великих даних на ринку криптовалют
Стрімкий розвиток ринку криптовалют та зростання обсягів великих даних зумовлюють потребу у впровадженні гнучких систем штучного інтелекту для підвищення економічної ефективності процесів аналізу, прогнозування та управління ризиками. В умовах високої волатильності, інформаційної асиметрії та зростаючих вимог до швидкості обробки даних використання інтелектуальних алгоритмів стає ключовим чинником конкурентоспроможності учасників крипторинку. Це обумовлює наукову й практичну значущість дослідження економічної ефективності застосування гнучких систем штучного інтелекту в цифровізації великих даних на ринку криптовалют. Метою роботи є визначення основних економічних детермінантів гнучкості ШІ, оцінка їхнього впливу на процеси аналізу та прогнозування цін у криптовалютному сегменті фінансових ринків, а також обґрунтування економічної ефективності таких систем у корпоративні стратегії компаній. Предметом дослідження є гнучкість штучного інтелекту (ШІ) у процесі обробки великих даних на ринку криптовалют, що розглядається як один із ключових факторів підвищення ефективності алгоритмічної торгівлі та аналітичних систем у високоволатильному середовищі. Гнучкість ШІ трактується як його здатність адаптуватися до швидкоплинних змін ринкових умов, що визначає результативність прогнозування та прийняття управлінських рішень. Методологія дослідження ґрунтується на застосуванні порівняльного та системного аналізу сучасних цифрових технологій, зокрема машинного навчання та нейронних мереж, а також на моделюванні прогнозних сценаріїв із використанням лінійної регресії та алгоритмів машинного навчання. У роботі враховано як теоретичні напрацювання в галузі фінансових технологій, так і практичні приклади впровадження ШІ для алгоритмічної торгівлі на ринку криптовалют. Результати дослідження демонструють, що гнучкість ШІ зумовлюється поєднанням кількох чинників: здатністю алгоритмів до автоматичного оновлення й самонавчання; інтеграцією різнотипних джерел даних, включно з інформаційними потоками із соціальних медіа та новинних ресурсів; забезпеченням швидкої взаємодії між людиною та машиною, що прискорює процес ухвалення рішень; а також врахуванням аспектів кібербезпеки, які виступають критично важливими для стабільності функціонування цифрових платформ. Виявлено, що саме наявність механізмів адаптації дозволяє підвищити точність прогнозів і мінімізувати ризики, пов’язані з ринковою волатильністю. Сфера застосування результатів охоплює практику алгоритмічної торгівлі, розробку аналітичних систем прогнозування цінових трендів, формування корпоративних стратегій на ринку криптовалют, а також освітні програми з фінансових технологій та цифрової економіки. Отримані висновки можуть бути використані як аналітиками й трейдерами, так і керівниками підприємств, що інтегрують інноваційні цифрові технології у свою діяльність. У висновках підкреслюється, що економічна ефективність застосування ШІ на криптовалютному ринку залежить від комплексного врахування детермінант його гнучкості, серед яких провідне місце займають адаптивність алгоритмів та захист даних. Використання ШІ не лише оптимізує процеси прогнозування й торгівлі, але й відкриває нові можливості для розвитку бізнесу в умовах цифрової трансформації. Поєднання технологічних інновацій із системним підходом до управління ризиками формує підґрунтя для підвищення конкурентоспроможності компаній у сфері фінансових технологій.
Авторське право (c) 2025 Oleksandr Brechko, Vadim Schuchmann https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Організаційний дизайн креативних агенцій: методологічна рамка формування і критерії оцінювання
Актуальність дослідження зумовлена зростанням ролі креативних індустрій як драйвера сучасної економіки та необхідністю пошуку адекватних організаційних моделей для їх ефективного розвитку. Попри значну увагу до цієї тематики у світовій літературі, в українському науковому просторі все ще бракує системних методичних підходів до формування організаційного дизайну креативних агенцій і критеріїв оцінювання його ефективності. Проблема ускладнюється швидкими змінами зовнішнього середовища, цифровізацією та впровадженням штучного інтелекту, що радикально трансформують вимоги до організаційних структур. Метою дослідження є визначення особливостей організаційного дизайну креативних агенцій, виявлення чинників, що впливають на вибір їхньої архітектури, та обґрунтування методичних підходів і критеріїв оцінювання ефективності. Інформаційну базу становлять праці зарубіжних і українських учених, публікації у фахових виданнях, міжнародні та національні рейтинги креативних агенцій, а також приклади з практики діяльності великих мережевих і малих бутик-агенцій. У статті розкрито еволюцію наукових поглядів на організаційний дизайн від класичних моделей органічних структур та адхократії до сучасних підходів, що базуються на стратегічній гнучкості, простоті, цифровій готовності та інтеграції AI. Показано відмінності організаційних архітектур залежно від масштабу агенцій: великі компанії тяжіють до складних матричних структур, тоді як малі використовують більш гнучкі та неформальні моделі. Запропоновано систему критеріїв оцінювання ефективності, що охоплює як фінансові (прибутковість, рентабельність, швидкість виходу продукту на ринок), так і нефінансові показники (рівень креативності, задоволеність клієнтів, креативні нагороди, плинність і залученість персоналу). Наукова новизна дослідження полягає у розробці методичної рамки організаційного дизайну креативних агенцій, яка інтегрує гнучкі управлінські моделі (адхократія, agile, матричні структури), цифрові інструменти, стратегічну гнучкість і культурну релевантність. Теоретичне значення роботи полягає у поглибленні методології організаційного дизайну у сфері креативних індустрій. Практична значущість полягає у можливості використання запропонованих положень як інструменту управління для керівників креативних агенцій, як методичної основи для консультантів і освітніх програм, а також як орієнтиру для формування державних стратегій підтримки креативної економіки.
Авторське право (c) 2025 Veronika Verba https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Просторовий та структурний аналіз сільськогосподарського виробництва в Україні: особливості структури сільського господарства Закарпаття
У статті досліджуються просторові та структурні особливості сільськогосподарського виробництва в Україні у 2022–2024 роках, із особливим акцентом на Закарпатську область, де господарства населення відіграють провідну роль у структурі сільськогосподарських виробників. Актуальність проблеми полягає у сучасних викликах, які формують структуру та ефективність виробництва в аграрному секторі, серед яких військові дії, розрив ланцюгів постачання та регіональні відмінності. Метою дослідження є з’ясування впливу співвідношення між корпоративним і домогосподарським секторами на результативність сільського господарства, а також виявлення просторових закономірностей у розподілі аграрного виробництва між регіонами країни. У дослідженні використано статистичні та просторово-економетричні методи, зокрема індекс Морена (Moran’s I), який дозволяє визначити ступінь просторової автокореляції регіональних показників. За результатами розрахунків, у 2024 році загальний обсяг сільськогосподарського виробництва в Україні становив 1 077 943,2 млн грн, з яких 80,4 % припадало на рослинництво і 19,6 % - на тваринництво. У центральних та південно-східних областях (Вінницька, Полтавська, Черкаська, Дніпропетровська) домінує корпоративне виробництво, тоді як у західних регіонах, зокрема на Закарпатті, переважають господарства населення, на які припадає 87,1 % загального обсягу аграрної продукції. Значення індексу Moran’s I (0,00764) свідчить про дуже слабку, майже нульову просторову автокореляцію, тобто відсутність статистично значущих просторових закономірностей у розподілі виробництва. Це означає, що області з високими та низькими показниками продуктивності розташовані випадковим чином, без географічної концентрації. Відмінності у виробництві зумовлені насамперед економічними, структурними та військовими факторами, а не територіальною близькістю. Дослідження показало, що структура агровиробників Закарпаття є унікальною для України: більша частина виробництва має самозабезпечувальний, сімейний характер, що становить основу продовольчої безпеки та зайнятості сільського населення. Зроблено висновок, що цілеспрямована підтримка господарств населення через національні та міжнародні програми, а також систему професійної підготовки є ключовою умовою сталого розвитку регіону та збереження соціальної стабільності сільських громад.
Авторське право (c) 2025 Veronika Hanusych https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
У статті проаналізовано сучасний стан і визначено напрями удосконалення вітчизняного агробізнесу та його екосистеми в контексті забезпечення сталого розвитку в умовах впливу російської воєнної агресії. Агробізнес є ключовою галуззю економіки і забезпечує понад 60 % експортних надходжень країни. Розкрито роль агрохолдингів, як ключового структурного елемента екосистеми агробізнесу, які є вертикально інтегрованими структурами в економічній системі країни та відіграють основну роль у формуванні виробничого потенціалу та забезпеченні експорту сільськогосподарської й продовольчої продукції. Досліджено основні проблеми, з якими стикаються підприємства агробізнесу, а також особливості реалізації державної аграрної політики. Окреслено можливі напрями трансформації вітчизняної екосистеми агробізнесу, зокрема: відновлення сільськогосподарського виробництва та інфраструктури, зруйнованих унаслідок воєнних дій; упровадження екологічно безпечних та ресурсоефективних технологій; розширення доступу українських виробників до кредитних ресурсів і внутрішніх та зовнішніх ринків; диверсифікація напрямів експорту аграрної продукції. Визначено стратегічні орієнтири сталого розвитку українського агробізнесу, серед яких: продовження реалізації Державної програми розвитку сільського господарства та положень Угоди про асоціацію між Україною та ЄС; нарощування обсягів інвестицій у сільськогосподарську інфраструктуру, наукові дослідження та інновації; стимулювання розвитку аграрної кооперації, організацій виробників і контрактного фермерства; удосконалення нормативно-правового забезпечення аграрної сфери та механізмів його імплементації; формування ефективної державної політики підтримки галузі відповідно до сучасних викликів.
Авторське право (c) 2025 Serhii Demianenko https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
ІТ-індустрія України як основа цифрової трансформації та економічного зростання
У статті досліджено роль ІТ-індустрії як ключового чинника цифрової трансформації та економічного зростання України. Предметом дослідження є економічні взаємозв’язки між розвитком ІТ-сектора, експортом інформаційних послуг, податковими надходженнями та валовим внутрішнім продуктом України. Метою роботи є кількісна та якісна оцінка впливу ІТ-галузі на макроекономічні показники держави, а також визначення її сильних і слабких сторін, можливостей і загроз розвитку. Для досягнення мети застосовано методи кореляційно-регресійного аналізу, статистичного порівняння, SWOT-аналізу, а також прийоми системного та структурно-логічного узагальнення. Емпіричну базу сформовано на основі даних Національного банку України, IT Ukraine Association, міжнародних аналітичних звітів і державної статистики. У результаті проведеного аналізу встановлено наявність позитивного взаємозв’язку між розвитком ІТ-сектора та ВВП України. Проведений SWOT-аналіз дозволив визначити стратегічні переваги галузі (високий рівень кваліфікації кадрів, експортна орієнтація, адаптивність до кризових умов) і ключові обмеження (залежність від зовнішніх ринків, кадровий відтік, нерівномірне податкове навантаження). Ідентифіковано можливості розвитку та загрози, пов’язані з воєнними ризиками, кібератаками й енергетичною нестабільністю. Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості їх використання для формування державної політики у сфері цифрової економіки, стимулювання розвитку інноваційної діяльності та удосконалення податкового регулювання ІТ-сектора. Результати дослідження можуть бути застосовані під час розроблення стратегій цифрової трансформації економіки, формування інвестиційних програм та програм відновлення України. У висновках підкреслено, що ІТ-індустрія є фундаментом цифрової економіки та одним із ключових драйверів економічного зростання, який забезпечує валютну стабільність, фіскальну стійкість і міжнародну конкурентоспроможність України.
Авторське право (c) 2025 Mariia Ihnatko https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Корпоративне управління та сталий розвиток: теоретико-методологічні засади
У статті досліджено трансформацію корпоративного управління в умовах XXI століття, коли воно перестає бути виключно інструментом економічної ефективності та набуває рис механізму реалізації принципів сталого розвитку. Наголошено, що в Україні корпоративні структури функціонують у складному нормативному середовищі, що ускладнює інтеграцію екологічної відповідальності, соціальної справедливості та етичних стандартів у систему управління. Проведено аналіз наукових підходів вітчизняних і зарубіжних дослідників до визначення сутності корпоративного управління, окреслено існуючі моделі (англосаксонська, континентальна, японська, stakeholder- та ESG-орієнтована) й охарактеризовано можливості їх адаптації в українських реаліях. Обґрунтовано, що найбільш перспективними є стейкхолдерський, ESG-орієнтований та інституційно-правовий підходи, здатні забезпечити баланс між економічною ефективністю, соціальною відповідальністю та екологічною стійкістю. Особливу увагу приділено міжнародним стандартам нефінансової звітності (GRI, ESG, CSRD, ESRS), які формують основу прозорості та підзвітності бізнесу, а також чинникам, що гальмують їх імплементацію в Україні: нормативна невизначеність, низький рівень управлінської обізнаності, дефіцит кваліфікованих кадрів, обмежені ресурси та культурно-організаційні бар’єри. Визначено напрями вдосконалення корпоративного управління, серед яких - гармонізація законодавства з вимогами ЄС, розвиток освітніх ініціатив, впровадження нефінансової звітності, аудит і цифровізація управлінських процесів. Зроблено висновок, що ефективна інтеграція принципів сталого розвитку у корпоративну практику є передумовою підвищення прозорості, інвестиційної привабливості та конкурентоспроможності українських компаній, а подальший розвиток цієї сфери потребує комплексного міждисциплінарного підходу.
Авторське право (c) 2025 Anna Kostyakova, Katya Kopot https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Відновлення монофункціональних систем: інтегрована модель соціально-економічної та когнітивної стійкості
Дослідження виконане у контексті нагальної потреби забезпечення відновлення соціально-економічних систем, що перебувають під впливом полікризових викликів, зокрема воєнних трансформацій. Особливу увагу зосереджено на подоланні синдрому набутої безпорадності та пов’язаних із ним когнітивних деформацій, що формуються в умовах тривалих кризових потрясінь і загрожують просторовій та інституційній стійкості. Метою роботи є розроблення інтегрованої моделі соціально-економічної та когнітивної стійкості, що поєднує концепти воєнної монофункціоналізації, інституційної трансформації та реконструктивного просторового розвитку. Модель є концептуально-аналітичною і методологічно-прогностично та враховує полікризовий контекст, інтегрує когнітивні, соціо-еколого-економічні та демографічні фактори і орієнтована на нейтралізацію системних бар’єрів, які зумовлюють втрату диверсифікації, інституційну дисфункцію та криміногенно-корупційні ризики. Методологічною основою дослідження – є сценарне моделювання воєнної монофункціоналізації, у межах якого здійснено просторово-територіальну типізацію семи макрорегіональних зон, що дозволило виокремити критичні вузли просторового відновлення, визначити когнітивні деформації соціуму та обґрунтувати можливості формування поліцентричних моделей регенерації монофункціональних систем. Авторська модель структурована у три блоки: економічна диверсифікація, когнітивна регенерація та посилення інституційної доброчесності, що забезпечує підвищення адаптивності та стійкості господарської системи у полікризових і посткризових умовах. Результати апробації (на прикладі України) засвідчили, що застосування інтегрованої моделі соціально-економічної та когнітивної стійкості сприяє мінімізації негативних ефектів синдрому набутої безпорадності та стокгольмського синдрому, зниженню вразливості інституцій та створенню підґрунтя для реконструктивного просторового розвитку. Доведено, що подолання полікризових детермінант воєнної монофункціоналізації можливе лише за умови системного підходу, який об’єднує демографічні, соціальні, екологічні, когнітивні, інституційні та економічні інструменти, що робить запропоновану модель універсальною для використання у державах, що перебувають у воєнних або поствоєнних трансформаційних умовах.
Авторське право (c) 2025 Viktoriia Mykytenko, Dmytro Mykytenko, Nataliia Sheludko https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Методологія виокремлення посилкової торгівлі у світових статистичних класифікаціях
Міжнародна посилкова торгівля є невід’ємною та стратегічно важливою ланкою сучасної глобальної економіки, однак у статистичних класифікаціях вона досі відображена фрагментарно. Метою дослідження є розроблення методологічного підходу, який дозволяє виокремити трансграничні B2C-посилки у базових масивах зовнішньоторгової статистики та сформувати мінімальний набір показників для їхнього економічного аналізу. У роботі описано обмеження трьох ключових довідників: Harmonized System (HS), що не містить ознаки каналу доставки, Central Product Classification (CPC), який відображає лише послуги та Extended Balance of Payments Services (EBOPS-2010), що створює валютні потоки без товарної складової. Досліджено можливість інтегрувати ці три блоки даних шляхом первинного «маркування» записів. Запропоновано мінімальний набір обов’язкових критеріїв (вага менше або дорівнює 2 кг, фізична особа-одержувач, код транспорту 50 “postal/courier”) та набір підсилюючих ознак (Incoterms DDP/DAP, популярні HS-позиції, строк доставки близько 15 днів), які базуються на даних митних декларацій CN 22/23, трек-ідентифікаторах UPU S10 та платіжній інформації банків. На цій основі сформовано три інтегровані індикатори, а саме: обсяг B2C-відправлень (N), середня митна вартість посилки (Vсер) та середня ціна доставки (Cost-per-parcel, CPP), де CPP обчислюється з використанням підкоду 3.4.2 “Courier services” класифікації EBOPS. Продемонстровано, що такий трикомпонентний блок дає змогу порівнювати потоки між країнами, вимірювати еластичність імпорту до зміни порогу мінімальної вартості (de minimis) та швидко оцінювати тарифне навантаження на споживача. Переваги підходу полягають у мінімальних витратах імплементації, високій міжнародній зіставності та гнучкій можливості розширення (наприклад за необхідності застосування фіскальних й екологічних показників CO₂-per-parcel). Перспективи подальших досліджень охоплюють моделювання бюджетних ефектів різних сценаріїв de minimis, інтеграцію вуглецевого індикатора та побудову симуляційної моделі «попит – тариф» для прогнозу мікроекспорту на середньостроковому горизонті.
Авторське право (c) 2025 Tetiana Moiseienko https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Економічна ефективність стратегій оптимізації логістичних процесів
Невід’ємною та стратегічно важливою складовою сучасної економіки є ефективне функціонування логістичних систем, адже саме вони забезпечують безперервність постачань, раціональне використання ресурсів і конкурентоспроможність підприємств на глобальному ринку. В умовах нестабільності та зростання невизначеності, спричиненої глобальними кризами, традиційні підходи до оптимізації логістики втрачають свою дієвість, оскільки недостатньо враховують ризики та економічні наслідки управлінських рішень. Це зумовлює потребу у пошуку нових підходів, які поєднують економічні моделі з сучасними методами аналізу даних, імітаційним моделюванням та інструментами нечіткої логіки. Метою дослідження є обґрунтування економічної ефективності стратегій оптимізації логістичних процесів із застосуванням багатокритеріального аналізу, імітаційного моделювання та інструментів нечіткої логіки, а також формування практичних рекомендацій для підвищення стійкості та конкурентоспроможності бізнесу. У роботі описано теоретико-методологічні підходи до оцінки ефективності логістичних систем, визначено критерії економічної ефективності (витрати, час, якість сервісу, ризики) та розглянуто роль цифровізації й інновацій у трансформації логістичних стратегій. Аналітичні результати показали, що традиційні стратегії орієнтовані на короткострокове скорочення витрат, але мають обмежений вплив на якість сервісу та екологічні показники. Інноваційні підходи, засновані на цифрових технологіях, забезпечують суттєве підвищення рівня обслуговування та екологічної стійкості, але вимагають більших інвестицій. Комбіновані стратегії, що поєднують адаптивність і сталість, продемонстрували найвищий інтегральний ефект, оскільки дозволяють досягти балансу між витратами, сервісом та екологічними параметрами. Практичні імплікації стосуються як бізнесу (оптимізація складів, транспортних потоків, управління запасами), так і державної політики (стимулювання цифрових платформ, підтримка інфраструктурних інвестицій), а також науки (подальша інтеграція економічних моделей із системами штучного інтелекту). Таким чином, результати дослідження підтверджують доцільність використання імітаційного моделювання та нечіткої логіки для оцінки економічної ефективності логістичних стратегій, а також демонструють перспективи розробки комплексних багатокритеріальних моделей, здатних забезпечити підприємствам довгострокову конкурентоспроможність.
Авторське право (c) 2025 Andriy PAPINKO, Valery KUDINOV, Viktor KOLODIY https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Стан молочної галузі України: виклики, перспективи та напрями інноваційного розвитку
Ринок молока та молочної продукції в Україні залишається ключовим елементом національної продовольчої безпеки. Забезпечення населення молочними продуктами високої якості є важливою умовою збереження здоров’я нації. Метою даного дослідження є всебічне вивчення поточного стану, основних тенденцій і перспектив розвитку ринку молока та молочних продуктів в Україні, а також ідентифікація інноваційних напрямків діяльності молокопереробних підприємств для забезпечення їх конкурентоспроможності. Предметом дослідження виступає сукупність економічних відносин і управлінських рішень, що формують стратегії функціонування та розвитку підприємств молочної промисловості. Методологія дослідження ґрунтується на системному, факторному та порівняльному підходах, що дозволило оцінити динаміку виробництва молочної продукції, зовнішньоекономічні орієнтири та напрями інноваційного розвитку. Виявлено, що функціонування підприємств молочної галузі ускладнюється нестабільністю сировинної бази, коливанням цін, високим рівнем конкуренції та негативним впливом воєнних дій на виробничі потужності й логістичні ланцюги. Підкреслено, що стійкий розвиток забезпечується впровадженням інноваційних технологій, модернізацією виробничих потужностей, розширенням асортименту продукції з високою доданою вартістю та активізацією експортної діяльності. Простежується тенденція до зростання кількості підприємств, що орієнтуються на інновації та дотримання міжнародних стандартів якості. Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості їх застосування підприємствами для формування стратегій розвитку, органами державного управління – для вдосконалення інструментів підтримки агропромислового комплексу. У висновках наголошено, що забезпечення ефективного розвитку підприємств молочної галузі потребує системного поєднання ринкових механізмів та державного регулювання, стабілізації сировинної бази, залучення інвестицій і підтримки інноваційних проєктів, а формування стратегій розвитку можливе лише за умов врахування глобальних викликів та інтеграційних процесів.
Авторське право (c) 2025 Nataliia Skopenko, Iryna Severyna, Mykola Vozniuk https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Статистичний аналіз міжнародної діяльності туристичних компаній України
Туристична галузь є важливою складовою економіки України, що сприяє зайнятості, робить значний внесок у ВВП країни та виступає ключовою рушійною силою розвитку національної соціально-економічної системи в цілому. Незважаючи на надзвичайно серйозні виклики останніх років, туристичний сектор демонструє потенціал для відновлення. Статистичний аналіз показників міжнародної діяльності туристичних компаній дозволяє виявити тенденції та оцінити перспективи розвитку галузі. Метою даної статті є аналіз міжнародної діяльності туристичних компаній України за показниками динаміки експорту та імпорту послуг за статтею “Подорожі” у 2005–2023 рр., а також визначення основних тенденцій розвитку вітчизняної туристичної галузі. В цілому, протягом 2005–2023 рр. обсяг експорту послуг за статтею “Подорожі” демонструє стабільне зниження. Це підтверджується результатами регресійного аналізу, які описують динаміку експорту послуг за допомогою кубічної регресійної моделі з високим коефіцієнтом детермінації (r² = 0,717). Водночас імпорт послуг демонструє позитивну тенденцію, яку також можна описати за допомогою кубічної регресійної моделі (r² = 0,907). Крім того, було виявлено значний вплив на зазначені показники зовнішніх викликів, таких як світова фінансово-економічна криза 2008–2009 рр., початок бойових дій на сході України у 2014 р., COVID-19 та повномасштабна війна в Україні. Динаміка балансу торгівлі послугами за статтею “Подорожі” підтвердила катастрофічний вплив військових дій на туристичний сектор України. Отже, міжнародна діяльність вітчизняних туристичних компаній відбувається в умовах серйозних викликів, що відображається на показниках експорту та імпорту послуг, пов’язаних з подорожами. Водночас туристичний сектор України демонструє потенціал до зростання та здатність адаптуватися в кризових умовах.
Авторське право (c) 2025 Oleksii Tarasenko, Nataliia Tsymbalenko https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Реалізація стратегічних напрямків розвитку інвестиційного потенціалу індустрії туризму України
Предметом дослідження є стратегічний розвиток інвестиційного потенціалу індустрії туризму країни. Метою дослідження є обґрунтування стратегічних напрямків розвитку інвестиційного потенціалу індустрії туризму України. Методи: індикативний, процесний, сценаріїв, структурування, моделювання. Запропоновано модель функціональної платформи міжнародної економічної системи, що формує концепт інвестиційної політики держави на засадах корпоративної соціально-економічної відповідальності і реалізує стратегічні напрямки розвитку індустрії туризму. Представлено діапазон виміру корпоративної соціально-економічної відповідальності інститутів спільного інвестування і партнерські відносини для досягнення стабільності економічних результатів й іншої спільної мети з позиції цілісного уявлення про стратегічний розвиток інвестиційного потенціалу індустрії туризму України в міжнародній економічній системі. Розкрито типологію математичного інструментарію із симптоматикою оцінки індикаторів інвестиційного стану та зведених індексів інвестиційної стійкості індустрії туризму за умов міжнародної турбулентності. Запропоновано методичний підхід до формування індикативних показників, що активізують інвестиційний розвиток індустрії туризму в регіонах країни, перевагами якого є імплементація вимірювальної бази, яка дає змогу об’єднання в єдиний аналітичний апарат розрахунку індикаторів із різними (фінансово-інвестиційні, соціо-еколого-економічні, інноваційності інфраструктурної сфери індустрії туризму) одиницями вимірювання. Розроблено етапи реалізації заходів стратегічного розвитку інвестиційного потенціалу індустрії туризму в умовах міжнародної турбулентності. Рекомендовано економіко-математичну модель, побудовану з використанням методів нечіткої логіки, для оцінювання впливу місцевих бюджетів країни на диференціацію регіонів держави за рівнем розвитку інвестиційного потенціалу індустрії туризму враховуючи складність формалізації впливу різних факторів, а також представлено результати оцінювання за даними по індексах. Практична цінність результатів полягає у плануванні програм розвитку індустрії туризму України на засадах транскордонного партнерства.
Авторське право (c) 2025 Sergiy Tsviliy https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Міжнародна торгівля та інвестиції у контексті розвитку світового ринку електромобілів: українсько-польський вимір
Зростання світового ринку електромобілів формує нові тенденції у сфері міжнародної торгівлі та мобілізації інвестицій, що потребує наукового осмислення у контексті глобальних структурних трансформацій. Дослідження українсько-польського виміру цих процесів є актуальним, оскільки воно дозволяє виявити потенціал кооперації у межах європейського економічного простору та визначити напрями ефективної інтеграції національних економік у світові ланцюги доданої вартості. Метою статті є дослідження сучасного стану розвитку міжнародної торгівлі та інвестицій у контексті розвитку світового ринку електромобілів, а також визначення особливостей українсько-польських торговельно-економічних відносин та можливостей партнерства у сфері електромобільності. Розглянуто динаміку розвитку світового ринку електромобілів, визначено основні напрями інвестицій, а також проаналізовано особливості міжнародної торгівлі у цій сфері. Окрема увага приділяється польському досвіду залучення іноземних інвестицій та розширення виробничих потужностей у межах глобальних ланцюгів постачання, а також викликам і можливостям для України. У статті запропоновано SWOT-аналіз українсько-польської кооперації у сфері електромобільності, що дозволяє ідентифікувати сильні сторони (географічна близькість, виробничий та науково-технічний потенціал), слабкі сторони (недостатній розвиток інфраструктури, регуляторна нестабільність), можливості (залучення інвестицій ЄС, розвиток спільних проєктів) та загрози (посилення глобальної конкуренції, технологічні бар’єри). Результати дослідження підтверджують, що формування ефективної українсько-польської кооперації у сфері електромобільності здатне стати важливим чинником інтеграції України у європейський економічний простір та сприяти прискоренню інноваційних процесів. Перспективи подальших досліджень пов’язані з поглибленим аналізом моделей державної підтримки інновацій, вивченням ефективності транскордонних індустріальних кластерів та оцінкою впливу інвестицій у сфері електромобільності на структурну модернізацію національної економіки.
Авторське право (c) 2025 Maryna Shuba https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Кластерно-мережева парадигма корпоративної соціальної відповідальності інноваційно орієнтованих підприємств
У сучасних умовах глобальних соціально-економічних трансформацій корпоративна соціальна відповідальність (далі - КСВ) постає як стратегічний механізм формування інноваційно орієнтованої та соціально збалансованої моделі розвитку суб’єктів господарювання. Її сутність полягає у поєднанні економічних цілей підприємства з екологічними, соціальними та етичними пріоритетами сталого розвитку. Предметом дослідження є концептуальні засади, інституційні механізми та аналітичні інструменти управління КСВ у системі сталого розвитку інноваційно активних підприємств. Метою дослідження є теоретико-методологічне обґрунтування ролі КСВ як інтеграційної платформи міжсекторальної взаємодії бізнесу, держави, науково-освітніх установ, громадянського суспільства та фінансових інституцій у процесі формування мережевої екосистеми соціального партнерства. Методологічну основу становлять системний, кластерний та інституційний підходи, принципи теорії зацікавлених сторін, концепція «потрійної спіралі», а також методи структурно-функціонального аналізу, порівняльних узагальнень та аналітичного моделювання взаємодії стейкголдерів. Результати дослідження засвідчують, що ефективність реалізації КСВ визначається здатністю підприємства формувати динамічні мережі соціальної взаємодії, у межах яких створення соціальної цінності поєднується з інноваційними процесами, розвитком людського капіталу та зміцненням репутаційного потенціалу. Розроблено систему показників оцінювання результативності зв’язків стейкголдерів, що охоплює соціальні, інституційні, комунікаційні, екологічні та інноваційні параметри. Її практичне застосування забезпечує підвищення рівня аналітичної обґрунтованості управлінських рішень і стратегічної стійкості підприємств. Отримані результати можуть бути використані у практиці стратегічного менеджменту, під час формування ESG-звітності, розроблення політик корпоративної відповідальності та впровадження інструментів партнерської взаємодії в межах бізнес-екосистем. Реалізація запропонованих підходів сприятиме зміцненню соціального капіталу, активізації інноваційної діяльності підприємств та забезпеченню сталого економічного зростання.
Авторське право (c) 2025 Liudmyla Yaloveha, Daniil Chernii https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0