Acta Academiae Beregsasiensis. Economics
Науковий журнал «Acta Academiae Beregsasiensis. Economics» - це рецензований академічний журнал, присвячений поширенню високоякісних наукових досліджень у галузях економіки та міжнародних економічних відносин, обліку і оподаткування, фінансів, банківської справи, страхування та фондового ринку, а також менеджменту. Метою журналу є сприяння розвитку наукових знань, поглиблення розуміння складних економічних та фінансових процесів, а також підтримка аналізу, прогнозування та оцінки впливу на основі доказів, пов'язаних з економічною трансформацією, розвитком бізнесу, фінансовою стабільністю та сталим розвитком на національному, регіональному та міжнародному рівнях. Журнал публікує оригінальні дослідницькі статті та аналітичні дослідження, які мають високий рівень наукового підтвердження результатів та представляють нову важливу інформацію для широкої наукової спільноти, сприяють як теоретичному розвитку, так і практичному прийняттю рішень в економічних та управлінських науках. Основними завданнями наукового журналу є: публікація оригінальних результатів наукових досліджень з актуальних проблем економічної науки; поширення наукових знань та передового досвіду в галузі економіки, менеджменту, фінансів, обліку, аналізу, оподаткування, аудиту; інтеграція вітчизняної економічної науки та освіти у світовий освітній і дослідницький простір. Основними принципами, на яких базується редакційна політика наукового журналу є: об’єктивність та неупередженість у відборі статей з метою їх публікації; висока вимогливість до якості наукових досліджень; подвійне «анонімне» рецензування статей (рецензентам не відома інформація про авторів, а авторам не відома інформація про рецензентів); доступність та оперативність у спілкуванні з авторами; суворе дотримання авторських та суміжних прав.
Закарпатський угорський університет імені Ференца Ракоці II
Автори зберігають за собою авторські права та надають журналу право першої публікації статті, яка одночасно ліцензується за ліцензією Creative Commons CC BY-NC.
Актуальність дослідження безпекового виміру міжнародних фінансів у сучасних умовах зумовлена посиленням глобальної економічної нестабільності, зростанням фінансових ризиків і геополітичних викликів, що викликає необхідність забезпечення стійкості міжнародних фінансових потоків та підвищення рівня фінансової безпеки держав і світової економічної системи загалом. Стаття присвячена дослідженню значущості забезпечення безпеки міжнародних фінансів. Метою статті є з’ясування безпекових аспектів функціонування міжнародних фінансів, зокрема, визначення сутності їхньої безпеки, ідентифікація ключових викликів і загроз у цій сфері, а також обґрунтування підходів до підвищення рівня її забезпечення. У роботі розкрито взаємозв’язок між фінансовою глобалізацією та фінансовою безпекою, проаналізовано еволюцію процесів регулювання та інтернаціоналізації валют, а також особливості функціонування міжнародної валютної системи. Охарактеризовано транскордонну платіжну систему, визначено її сучасні ознаки, проблеми функціонування та наслідки інтернаціоналізації руху капіталу і фінансових ринків країн світу. Виявлено ключові проблеми інтернаціоналізації фінансів і фінансового регулювання, а також розглянуто аспекти інтернаціоналізації фінансових установ. Наголошено на існуючих недоліках міжнародної фінансової системи. Узагальнено наукові підходи до трактування глобальної системи фінансової безпеки та її структурних складників. Особливу увагу приділено аналізу змін у функціонуванні Глобальної мережі фінансової безпеки (GFSN), зокрема використанню валютних резервів, своп-ліній центральних банків, ролі Міжнародного валютного фонду (МВФ), перспективам його діяльності, співпраці з іншими міжнародними фінансовими організаціями та супутнім проблемам. Окрема увага приділена механізму кредитного трасту Resilience and Sustainability Trust (RST) і проєктам регіональних (regional financial arrangements, RFA) дво- і багатосторонніх угод з іноземної ліквідності для подолання дефіциту платіжних балансів певних країн. Здійснено компаративний аналіз функціонування МВФ, Європейського стабілізаційного фонду (ESM), Європейського фонду у сфері стабілізації (EFSD), Багатосторонньої ініціативи Чіангмай (CMIM), Угоди БРІКС про умовні резерви (CRA), Латиноамериканського резервного фонду. Виокремлені завдання і проблемні питання забезпечення міжнародної фінансової безпеки.
Авторське право (c) 2026 Oleksandr Baranovskyi https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Облікові тригери визнання біологічних активів у системі безпеки підприємства
Предметом даного дослідження є процедура визнання біологічних активів у системі бухгалтерського обліку аграрних підприємств як інструментарне підґрунтя забезпечення їх комплексної безпеки. Метою роботи є обґрунтування процедурної моделі визнання біологічних активів, яка деталізує методичні аспекти їх ідентифікації, документального забезпечення та специфіку відображення на рахунках бухгалтерського обліку як ключової основи системи управління внутрішньою (економічною, фінансовою, майновою) безпекою підприємства. Методологічну основу дослідження становлять загальнонаукові та спеціальні методи пізнання. Застосування системного та нормативно-правового аналізу дозволило виявити методологічні прогалини в імплементації стандартів (НП(С)БО 30, МСБО 41). Використання фізіократичного підходу дало змогу обґрунтувати роль фізичних характеристик біологічних активів як первинних драйверів вартості. Метод матричного моделювання застосовано для побудови єдиного алгоритму кореспонденції рахунків, а структурно-функціональний аналіз - для визначення впливу облікових процедур на запобігання ризикам та зміцнення майнової і фінансової безпеки бізнесу. Доведено наявність «інституційного розриву» між абстрактними вимогами стандартів та практикою їх імплементації на рівні первинного й аналітичного обліку. Для подолання цієї проблеми розроблено матрицю ідентифікації та відображення процедури визнання, яка забезпечує безперервну синхронізацію біологічного циклу активів з обліковим реєстром підприємства. Обґрунтовано концепцію «облікових тригерів», згідно з якою зміна фізичних характеристик активів (приріст маси, фаза вегетації) розглядається як первинний сигнал, що вимагає фіксації та запускає процедуру бухгалтерських проведень. Деталізовано особливості відображення активів на рахунках бухгалтерського обліку (21, 23, 16, 27, 710) залежно від модальності біологічних перетворень (генерація, метаболізм, зміна статусу, комерціалізація та дезінтеграція). Для практичної реалізації запропоновано закріпити в обліковій політиці підприємства трирівневу ієрархію методів оцінки з метою нівелювання ризиків суб'єктивізму за умов відсутності активного ринку, а також диференційовані підходи до визначення одиниці обліку (індивідуальна — для довгострокових активів, групова — для поточних). Результати дослідження можуть бути безпосередньо застосовані у практичній діяльності бухгалтерських та фінансових служб аграрних підприємств при формуванні Розпорядчого документу про облікову політику, розробці графіків документообігу та адаптації робочого плану рахунків. Запропоновані методичні інструменти є доцільними для використання в системі внутрішнього контролю для запобігання розкраданням біомаси, мінімізації податкових ризиків та захисту майнових інтересів власників. Встановлено, що процедура визнання біологічних активів не повинна зводитися до суто формальної технічної фіксації вартості. Імплементація фізичних характеристик у контур бухгалтерського визнання та жорстка прив'язка облікових тригерів до відповідних первинних документів і бухгалтерських проведень перетворюють облікову політику на дієвий інституційний механізм. Доведено, що такий підхід не лише гарантує достовірність фінансової звітності, а й формує надійний захисний бар'єр, який забезпечує майнову, фінансову, економічну та продовольчу безпеку аграрного підприємства в умовах сучасних економічних викликів.
Авторське право (c) 2026 Olena Biriuk https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Розвиток концепції обліку цифрових активів у сучасному економічному середовищі
У статті досліджено еволюцію концепції бухгалтерського обліку цифрових активів у контексті глобальної цифрової трансформації. В умовах сучасного економічного розвитку поява криптовалют, токенів, NFT та інших цифрових форм вартості зумовлює необхідність переосмислення традиційних принципів бухгалтерського обліку, які першопочатково були орієнтовані на облік матеріальних ресурсів. Зростання ролі фінансових інструментів, заснованих на технології блокчейн, та децентралізованих технологій актуалізує потребу у формуванні концептуальної моделі обліку, здатної забезпечити прозорість, порівнянність і достовірність фінансової інформації. Метою дослідження є розроблення концептуальної основи бухгалтерського обліку цифрових активів, яка інтегрує їх економічну та технологічну природу, задовольняє інформаційні потреби заінтересованих сторін та узгоджується з міжнародною обліковою практикою. У статті запропоновано комплексну чотириблокову модель обліку цифрових активів, що включає ідентифікаційний, оціночний, аналітичний та звітний блоки. Ідентифікаційний блок визначає правову та економічну природу цифрових активів, їх класифікацію (криптовалюти, токени, NFT, цифрові права) та критерії контролю. Оціночний блок зосереджений на визначенні справедливої вартості з урахуванням високої волатильності та відсутності стабільних ринків. Аналітичний блок забезпечує систематизацію даних для прийняття управлінських рішень шляхом використання аналітичних інструментів на основі блокчейну та смартконтрактів. Звітний блок інтегрує отриману інформацію у фінансову звітність, забезпечуючи її прозорість і відповідність обліковим стандартам. Запропонована модель сприяє гармонізації облікових процедур і вводить принцип технологічної автентичності, який поєднує економічну сутність активу з його цифровим середовищем існування. Обґрунтовано, що еволюція обліку цифрових активів відображає перехід від ресурсно-фінансової моделі бухгалтерського обліку до інформаційно-цифрової парадигми, у межах якої дані набувають статусу стратегічного активу. Запровадження технологій блокчейну та смартконтрактів в облікові системи підвищує рівень автоматизації, довіри та аудиторської перевірюваності фінансової інформації. Подальші наукові дослідження доцільно спрямувати на розроблення методичних рекомендацій і регуляторних інструментів, що враховують волатильність, технологічну динаміку та ризикові чинники, притаманні цифровим активам.
Авторське право (c) 2026 Volodymyr Budnyk https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Імплементація концепції КІК та стандартів BEPS в Україні: історичний аналіз та обліково-податкові аспекти
Стаття присвячена комплексному дослідженню теоретичних основ та практичних аспектів оподаткування прибутку контрольованих іноземних компаній (КІК) в Україні в контексті її інтеграції до європейського та глобального податкового простору. У роботі здійснено історико-компаративний аналіз еволюції концепції КІК, починаючи від перших оборонних заходів США (Subpart F, 1962 р.) та Німеччини (1972 р.) до формування сучасних міжнародних стандартів, закріплених у Плані дій BEPS (Крок 3) та Директивах ЄС (ATAD I, III). Визначено, що запровадження цих правил стало «світовою податковою революцією», що перетворила правила КІК на універсальний інструмент боротьби з розмиванням податкової бази та переміщенням прибутків. Метою статті є комплексне дослідження теоретичних основ та практичних аспектів оподаткування прибутку контрольованих іноземних компаній (КІК) в Україні в контексті її інтеграції до європейського та глобального податкового простору. Особливу увагу приділено специфіці «стиснутої еволюції» інституту КІК в Україні, де за кілька років було імплементовано складні стандарти, які інші країни напрацьовували десятиліттями. Проаналізовано законодавчий фундамент реформи, та висвітлено статистику звітування: станом на початок 2025 року в Україні зареєстровано понад 15 тисяч контролерів, які подали понад 39 тисяч звітів, що вже забезпечило бюджету понад 2 млрд грн надходжень. Досліджено обліково-податкову природу КІК, де фундаментом для визначення бази оподаткування є неконсолідована фінансова звітність іноземної структури, скоригована на податкові різниці за принципом «витягнутої руки». Розкрито механізм застосування диференційованих ставок як дієвого стимулу для репатріації капіталу в Україну. Виокремлено роль автоматичного обміну інформацією за стандартом CRS, запуск якого у 2024 році став технологічним завершенням формування системи цифрового фіскального моніторингу. Ідентифіковано ключові ризики для бізнесу: суб’єктивність критеріїв «фактичного контролю», загроза визнання КІК постійним представництвом в Україні та значне адміністративне навантаження щодо відновлення бухгалтерського обліку. Охарактеризовано механізм «відкладеної відповідальності» у період воєнного стану, що звільняє від штрафів за умови подальшого виконання обов’язків контролерами. Обґрунтовано, що подальша євроінтеграція вимагає адаптації національного законодавства до вимог щодо реальної економічної присутності та підготовки до впровадження глобального мінімального податку Pillar Two.
Авторське право (c) 2026 Iryna ZHYHLEI, Serhii LEHENCHUK https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Оцінювання застосування штучного інтелекту в фінансовій сфері в умовах стратегічної невизначеності
Актуальність оцінювання застосування штучного інтелекту (ШІ) в фінансовій сфері зумовлена зростаючим впливом його зрілості на ефективність прийняття фінансових рішень, управління ризиками, зниження витрат та забезпечення фінансової стійкості в умовах цифровізації й високої невизначеності. Існуюче методичне забезпечення щодо оцінки застосування ШІ є розрізненим, методики фрагментарними, що призводить до труднощів у практичному застосуванні таких оцінок при стратегічному плануванні. Тому метою статті було визначено розроблення методичного підходу щодо оцінювання зрілості і результативності застосування ШІ в фінансовій сфері. Дослідження цифрової трансформації фінансової сфери з використанням ШІ базувалось на системі теорії невизначеності у поєднанні з концепціями стратегічної та інституційної ізоморфності, динамічних здібностей, VUCA, теорії екосистем та платформної економіки. Методика дослідження базується на системному підході, адаптованою до середовища цифрової економіки. Оцінювання застосування ШІ у фінансовій сфері охарактеризовано як домінанту аналізу рівня технологічної зрілості бізнесу та ефективності цифрової трансформації, зокрема глибину інтеграції ШІ в бізнес-процеси і його вплив на ефективність та конкурентоспроможність економічної системи. Теоретичну основу такого аналізу становлять кваліметрична теорія, логіка оцінок і багатокритеріальна теорія корисності. Комплексна оцінка застосування ШІ базується на використанні ресурсного, факторного, результативного, вартісного та інтегрального підходів. Запропоновано комплексну двоскладову систему оцінювання застосування ШІ – за рівнем зрілості й результативності та багатошаровою – інтегральний показник та часткові показники за кожною складовою. Система часткових показників включає як кількісні, так і якісні метрики. Розроблена система оцінки результативності застосування ШІ складається з чотирьох груп метрик: фінансових, операційних, клієнтських, ризиковості.
Авторське право (c) 2026 Iryna Zhuravlova https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Інтеграція ESG-звітності у стратегічний управлінський облік: концептуальна трансформація Balanced Scorecard
У статті досліджено проблематику інтеграції ESG-звітності (Environmental, Social, Governance) у систему стратегічного управлінського обліку підприємств на основі модифікованої моделі Balanced Scorecard (BSC). Актуальність дослідження зумовлена трансформацією глобального бізнес-середовища, посиленням регуляторних вимог у сфері нефінансової звітності, зокрема впровадженням директиви CSRD та стандартів ESRS, а також зростанням ролі ESG-показників у процесах інвестування та управління ризиками. Обґрунтовано, що традиційні фінансові індикатори не забезпечують комплексної оцінки ефективності підприємства в умовах сталого розвитку. Методологічною основою дослідження є системний аналіз, узагальнення наукових джерел, порівняльний аналіз європейських стандартів нефінансової звітності (GRI, ESRS, TCFD, SASB), а також концептуальне моделювання. У результаті дослідження доведено, що стратегічний управлінський облік виступає інтеграційною платформою для поєднання фінансових і нефінансових показників, створюючи методологічне підґрунтя для впровадження ESG. Запропоновано розширення класичної моделі BSC шляхом інтеграції ESG-показників у всі її перспективи та введення п’ятої перспективи — «сталий розвиток», яка концентрує екологічні, соціальні та управлінські KPI. Запропоновано ESG-орієнтовані показники для кожної перспективи BSC, що дозволятимуть операціоналізувати нефінансові фактори у системі стратегічного контролю. Досліджено, що синергія ESG та BSC сприяє підвищенню інвестиційної привабливості підприємств, зниженню нефінансових ризиків та формуванню довгострокової вартості бізнесу. Водночас інтеграція ESG актуалізує низку викликів, пов’язаних із методологією вимірювання, стандартизацією показників та цифровою трансформацією управлінського обліку. Запропонована концептуальна модель інтеграції ESG у BSC може бути використана як практичний інструмент стратегічного управлінського обліку, особливо для українських підприємств у контексті гармонізації з європейськими стандартами та інтеграції у міжнародні ринки капіталу.
Авторське право (c) 2026 Anna Kostyakova https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Податковий аналіз як чинник прийняття фінансових рішень і сталості бюджетних суб’єктів (на прикладі Берегівської територіальної громади)
Актуальність дослідження зумовлена зростанням фіскальних ризиків і невизначеності у функціонуванні місцевих бюджетів в умовах воєнного стану, що потребує переосмислення підходів до формування власної доходної бази та управління податковими надходженнями. У статті розглянуто проблематику фінансової сталості та резильєнтності органів місцевого самоврядування в умовах геополітичної нестабільності й воєнної економіки з фокусом на бюджетному управлінні Берегівської територіальної громади у 2021–2025 рр. Метою дослідження є поглиблений аналіз структури та динаміки доходів територіальної громади, а також ролі фіскальної децентралізації у воєнному середовищі. Методологічну основу становить кількісне порівняльно-статистичне опрацювання даних бюджетної звітності, доповнене систематизацією й узагальненням релевантних наукових джерел. Отримані результати засвідчують номінальне зростання доходів у досліджуваному періоді, зумовлене насамперед інфляційними чинниками та адаптацією місцевої економіки до умов воєнного стану. Виявлено виразну тенденцію вимушеного, проте суттєвого посилення фінансової автономії: частка податкових надходжень у загальних доходах зросла з 45,41% (2021 р.) до 61,31% (2024 р.), тоді як питома вага державних трансфертів істотно скоротилася. У межах податкової структури поряд із домінуванням податку на доходи фізичних осіб простежується підвищення ролі місцевих податків, зокрема єдиного податку та податку на нерухоме майно, що відображає зміщення у бік диверсифікації доходної бази. Аналіз структури платників податків підтверджує динамічне зростання внесків фізичних осіб—підприємців, що вказує на адаптивність мікро- та малого підприємництва в кризовий період. Практичне значення результатів визначається можливістю їх використання у процесі бюджетного планування та розроблення заходів щодо зміцнення власної дохідної бази громади, підвищення ефективності адміністрування місцевих податків і вдосконалення комунікації з платниками. Обґрунтовано, що підвищення частки власних доходів має супроводжуватися розвитком інструментів прозорості (відкриті дані, зрозуміла бюджетна звітність, візуалізації) та механізмів участі громадян у визначенні бюджетних пріоритетів, що посилює фіскальну дисципліну та стійкість до зовнішніх факторів. Зроблено висновок, що ключовими передумовами довгострокової сталості є розширення власної доходної бази, цифровізація податкового адміністрування, а також посилення фіскальної прозорості й комунікації з населенням (зокрема через інструменти партисипативного бюджетування). Доведено, що антикризова податкова політика є не лише фінансово-технічним питанням, а й похідною від рівня суспільної довіри та демократичної підзвітності.
Авторське право (c) 2026 Gabriella Loskorikh, Gabor Pataki, Oksana Perchy https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Аналіз впливу методів калькулювання екологічного управлінського обліку на рівень енергоспоживання у виробничих компаніях Південно-Африканської Республіки.
Підприємства виробничого сектору широко відомі значним рівнем енергоспоживання, що суттєво спричиняє глобальну деградацію довкілля. Ці виклики посилюються обмеженістю традиційних методів калькулювання, які часто не забезпечують точного вимірювання екологічних та енергетичних витрат. У відповідь на зазначені недоліки управлінський екологічний облік (Environmental Management Accounting, EMA) сформувався як важливий управлінський інструмент, спрямований на вирішення екологічних проблем та підвищення якості управлінських рішень. Метою статті є дослідження впливу методів калькулювання в межах EMA на рівень енергоспоживання виробничих компаній Південно-Африканської Республіки, акції яких котируються на Йоганнесбурзькій фондовій біржі. В емпіричній моделі методи калькулювання EMA виступають незалежними змінними та апроксимуються за допомогою калькулювання на основі діяльності (ABC), обліку витрат матеріальних потоків (MFCA) та калькулювання за життєвим циклом (LCC). Залежною змінною визначено рівень енергоспоживання. Дослідження ґрунтується на кількісному підході з використанням вторинних даних, отриманих із річних, інтегрованих та нефінансових (сталого розвитку) звітів відібраних компаній за десятирічний період (2013–2022 рр.). Для оцінювання взаємозв’язку між змінними застосовано багатофакторний регресійний аналіз. Додатково проведено діагностичні тести, зокрема перевірку на нормальність розподілу, гетероскедастичність та мультиколінеарність, з метою забезпечення відповідності припущенням регресійного аналізу та підтвердження надійності отриманих результатів. Результати дослідження засвідчили наявність позитивного та статистично значущого зв’язку між застосуванням ABC та рівнем енергоспоживання. Водночас між MFCA та енергоспоживанням виявлено позитивний, проте статистично незначущий зв’язок. Крім того, встановлено негативний і статистично значущий зв’язок між LCC та енергоспоживанням, що свідчить про потенціал калькулювання за життєвим циклом щодо підвищення енергоефективності підприємств. Наукова новизна дослідження полягає в інтеграції методів ABC, MFCA та LCC у межах єдиної аналітичної моделі та у визначенні тих інструментів калькулювання, які є більш ефективними для зниження рівня енергоспоживання. Отримані результати мають практичне значення для виробничих підприємств, оскільки обґрунтовують доцільність активнішого впровадження та стратегічного використання методів EMA з метою отримання екологічних і економічних переваг від їх застосування.
Авторське право (c) 2026 Segopotje MALATJI, Collins NGWAKWE https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Фінансові рішення в умовах невизначеності: біхевіористичний підхід
Financial decisions in conditions of growing economic, social, and institutional uncertainty are becoming particularly relevant in scientific and practical terms, since traditional approaches based on the assumption of complete rationality of economic agents are not always able to adequately explain real financial behavior. Contemporary crises, military challenges, financial market instability, and information asymmetry increase the role of psychological factors in the financial decision-making process. In this context, the behavioral approach is an important tool for deepening the theoretical understanding of financial behavior and improving the quality of managerial and individual financial decisions. The purpose of the study is to theoretically substantiate and systematize behavioral factors influencing financial decision-making in conditions of uncertainty, as well as to develop practical recommendations for reducing the negative impact of cognitive biases and emotional determinants on the financial behavior of economic agents. The paper summarizes the evolution of scientific concepts of the influence of psychological factors on financial choices – from classical theories of expected utility to prospect theory and the concept of “nudging.” Key cognitive biases and heuristics that determine financial behavior in conditions of risk and uncertainty are systematized. The study examines the impact of emotional and psychological factors on the financial decisions in conditions of socio-economic instability, information overload, and war stress. It has been substantiated that low financial literacy combined with high anxiety and intolerance to uncertainty contributes to the dominance of impulsive and intuitive models of financial choice. A set of practical methods for correcting financial behavior is proposed, including psychoeducational programs with the integration of psychological components, cognitive-behavioral financial interventions, the financial scenario method, the “slow financial decision” model, and the “psychological financial profile” method. The implementation of the proposed approaches will contribute to the formation of more conscious, sustainable, and responsible financial behavior in conditions of high uncertainty.
Авторське право (c) 2026 Larysa Nedilska, Tetiana Haiduchok, Lesia Sus https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Інноваційна еволюція платіжних банківських систем України в умовах цифрової економіки
У статті досліджено розвиток платіжних банківських систем України в умовах цифрової трансформації та інтеграції міжнародних фінтех-платформ. Метою роботи є оцінка сучасного стану національної платіжної інфраструктури, визначення ключових технологічних трендів її модернізації та аналіз впливу міжнародних платіжних сервісів на банківський сектор. Методологічну основу становлять системний та інституційний підходи, порівняльний аналіз, узагальнення статистичних даних регулятора та елементи ризик-орієнтованої оцінки. У статті розкрито тенденції поширення мобільних і безконтактних платежів, токенізації, біометричної автентифікації та використання алгоритмів штучного інтелекту у фінансових сервісах. Обґрунтовано вплив міжнародних платформ на конкурентну структуру банківського ринку, комісійну політику та валютні надходження. Запропоновано інтегральний показник оцінки трансформаційного впливу міжнародних платіжних платформ на банківську систему та систематизовано ризики їх інтеграції за критеріями ймовірності й наслідків. Доведено амбівалентний характер впливу міжнародних сервісів: поряд із підвищенням конкуренції та прискоренням цифровізації вони формують регуляторні та інституційні ризики для фінансової стабільності. Отримані результати створюють підґрунтя для подальших наукових досліджень у напрямі удосконалення методик кількісного вимірювання впливу фінтех-інтеграції, розширення інструментарію оцінки ризиків цифровізації та поглиблення аналізу довгострокових наслідків інтеграції міжнародних сервісів для фінансової стабільності та конкурентоспроможності банківської системи України. Крім того, сформований методичний підхід відкриває можливості для проведення міжкраїнових порівняльних досліджень, моделювання сценаріїв розвитку платіжної інфраструктури в умовах посилення глобальної фінансової взаємодії та оцінки адаптивності національного регуляторного середовища до нових цифрових викликів.
Авторське право (c) 2026 Liudmyla Sakhno https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Система мотивації персоналу в контексті бюджетування: концептуальні підходи та практичні рішення
У статті досліджено теоретичні та практичні аспекти формування дієвої системи заохочення персоналу в контексті бюджетування діяльності підприємства з акцентом на управлінські рішення та інструменти, що забезпечують узгодженість фінансових планів і поведінкових стимулів у колективі. Обґрунтовано потребу інтеграції мотивуючого механізму у процес планування, нагляду та аналізу виконання кошторисів, оскільки саме взаємопов’язаність бюджетних завдань і винагород працівників забезпечує підвищення відповідальності, залученості та результативності персоналу, а також сприяє дисципліні виконання бюджетів і дотриманню внутрішніх регламентів. Здійснено критичний аналіз наукових підходів до формування системи стимулювання та виявлено, що універсальних рішень не існує, а побудова мотивуючого середовища має враховувати специфіку галузі, фінансові спроможності підприємства, рівень витрат на персонал та стратегічні цілі розвитку компанії. У роботі запропоновано алгоритм розробки системи стимулювання персоналу, який охоплює визначення цільових показників для підрозділів і працівників, розробку шкал винагород, встановлення бонусів для керівників та фінансової служби, а також розрахунок частки преміального фонду в структурі планованого прибутку. Представлено приклади систем мотивації менеджера з продажу, працівників відділу маркетингу та фінансового контролера, що ґрунтуються на поєднанні загальних бюджетних цілей й особистих показників результативності. Показано, що важливими умовами дієвої мотивуючої моделі є реалістичність бюджетних показників, суттєвість преміальної частини, прозорість механізму нарахування бонусів та наявність інструментів депреміювання у разі невиконання планів. Досліджено особливості формування системи мотивації персоналу в процесі бюджетного управління підприємством. Визначено основні принципи побудови ефективної мотиваційної моделі, зокрема взаємозв’язок оплати праці з фінансовими результатами, реалістичність бюджетних показників, вагому частку преміальних виплат, а також механізми заохочення за перевиконання планів і депреміювання за їх невиконання. Зроблено висновок, що ефективна система мотивації персоналу є ключовим чинником забезпечення результативності бюджетного управління та підвищення фінансових показників діяльності підприємства. Перспективи подальших досліджень вбачаються у розробці галузевих моделей мотивації, побудові гнучких систем преміювання та удосконаленні підходів до оцінювання їх економічного ефекту.
Авторське право (c) 2026 Oleksandr Tatarinov https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Сучасні підходи до оподаткування ІТ-бізнесу в умовах глобалізації
Стрімка еволюція цифрової економіки, зростання ролі платформних бізнес-моделей, інтенсивний розвиток електронної комерції та зміна природи створення доданої вартості формують нові виклики для податкових систем держав. Відсутність фізичної присутності постачальників, використання цифрових інтерфейсів, транскордонний характер електронних послуг і масштабна мобільність цифрових активів зумовлюють потребу у переосмисленні традиційних механізмів оподаткування та переході до моделей, заснованих на місці споживання, а не постачання. Метою дослідження є теоретико-методологічне обґрунтування сучасних підходів до оподаткування цифрових послуг у країнах Європейського Союзу та Україні, аналіз впроваджених фіскальних інструментів і виявлення проблемних зон їх гармонізації з глобальними ініціативами ОЕСР, зокрема Pillar One. У статті узагальнено тенденції розвитку цифрової економіки, досліджено масштаби поширення електронних продажів та структурні відмінності між веб-продажами й EDI-операціями, проаналізовано моделі цифрових податків у країнах ЄС та ключові параметри їх застосування. Розкрито зміст нормативних змін українського податкового законодавства, включно з режимом Дія Сіті та впровадженням ПДВ для нерезидентів, що надають цифрові послуги. Обґрунтовано, що результативність цифрового оподаткування визначається не лише рівнем податкових ставок, а й ефективністю контролю за транскордонними транзакціями, функціонуванням системи CESOP, прозорістю платіжних даних та адаптивністю податкових регуляторів до нових цифрових моделей. Показано, що нерозв’язаними залишаються питання оподаткування криптовалютних операцій та визначення місця створення вартості у віртуальному середовищі. Результати дослідження формують концептуальну основу для удосконалення податкової політики України, гармонізації з європейськими стандартами та розроблення сучасної архітектури цифрового оподаткування в умовах глобальної трансформації економіки. Особливу увагу приділено необхідності побудови гнучких механізмів податкової адаптації, здатних реагувати на появу нових цифрових продуктів і технологічних рішень.
Авторське право (c) 2026 Andriy Tymoshenko https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Теоретико-методологічні засади формування звітності зі сталого розвитку
Стаття присвячена теоретико-методологічному обґрунтуванню концептуальних засад звітності зі сталого розвитку та здійснено критичний аналіз наукового дискурсу щодо теоретичного базису нефінансового звітування, що дозволило систематизувати ключові парадигми, які формують сучасні підходи до корпоративного звітування. Зростання уваги до питань сталого розвитку та корпоративної відповідальності актуалізує необхідність теоретичного обґрунтування концептуальних основ нефінансового звітування. Методологічну основу дослідження становить синтез п'яти фундаментальних теоретичних концепцій. Теорія заінтересованих сторін розглядається як ідентифікація користувачів звітної інформації та структурування інформаційних запитів. Теорія легітимності інтерпретується як пояснювальна модель мотивації компаній до публічного розкриття інформації про відповідність соціальним очікуванням, при цьому виокремлюються три типи організаційної легітимності (прагматична, моральна, когнітивна). Інституційна теорія розкриває механізми стандартизації звітних практик через призму трьох форм ізоморфного тиску. Агентська теорія позиціонується як теоретична база для розуміння звітності як інструменту подолання інформаційної асиметрії. Сигнальна теорія пояснює комунікативну функцію звітності через модель передачі сигналів про ESG-аспекти та сталий розвиток до зовнішніх користувачів. Окрему увагу приділено ролі наративної компоненти як звʼязок між кількісними метриками та якісним сприйняттям. Доведено, що якісна наратизація посилює сигнальну функцію звітності, тоді як грінвошинг-наративи генерують негативні репутаційні ефекти. Систематизація теоретичних концепцій створює підґрунтя для розуміння звітності зі сталого розвитку як багатофункціонального інструменту корпоративної комунікації, що одночасно відповідає на запити різних груп стейкголдерів, забезпечує легітимність діяльності та формує довіру до компанії.
Авторське право (c) 2026 Olha Fedorova https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Вплив надзвичайного економічного середовища на діяльність малих і середніх підприємств – облікові аспекти у прикордонних регіонах Угорщини та України
Малі та середні підприємства (МСП) є визначальними суб’єктами економічної стабільності та зайнятості, водночас їхня діяльність особливо чутлива до зовнішніх економічних шоків. Упродовж останніх років наслідки пандемії, тривало висока інфляція, енергетична криза, а також російсько-український збройний конфлікт спричинили складну й довготривалу невизначеність, яка докорінно трансформувала операційне та фінансове середовище підприємств. Метою дослідження є з’ясування того, як воєнна економічна ситуація впливає на функціонування МСП в Угорщині та Україні, з особливим акцентом на бухгалтерську адаптацію, фінансову стійкість, динаміку інвестицій у ресурсоефективність, а також на специфічні виклики й можливості прикордонних периферійних регіонів. Дослідження ґрунтується на аналізі актуальних статистичних даних і міжнародних опитувань (Statista, PwC), а також угорської, української та міжнародної наукової літератури. Результати свідчать, що до найсерйозніших проблем МСП належать дефіцит робочої сили, постійне зростання витрат, ускладнений доступ до фінансових ресурсів і непередбачуваність економічного середовища. Унаслідок цього в багатьох сферах уповільнилися інвестиції в енерго- та ресурсоефективність, що в довгостроковій перспективі може негативно позначитися на конкурентоспроможності. Аналіз підтверджує, що в прикордонних і периферійних регіонах — зокрема в області Саболч-Сатмар-Берег та на Закарпатті — слабша інфраструктура, обмежена забезпеченість капіталом і трудова міграція додатково посилюють негативні наслідки криз. Водночас у цих територіях ключового значення набувають адаптивність підприємств, підвищення фінансової грамотності, цифровізація та відкритість до інновацій, що суттєво зміцнюють їхню стійкість. Дослідження доводить, що довгострокова стабільність МСП залежить не лише від зовнішньої підтримки чи галузевих особливостей, а й від внутрішніх управлінських компетенцій і стратегічнго мислення. Отримані результати можуть сприяти ухваленню більш обґрунтованих стратегічних рішень у секторі МСП, а також слугувати орієнтиром для розроблення цільових програм регіонального економічного розвитку та підтримки підприємництва в прикордонних регіонах.
Авторське право (c) 2026 Violetta Shimon, Veronika Fenyves https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
HR-аналітика як інструмент розвитку управлінських компетентностей у системі управління персоналом в умовах війни
В умовах воєнного стану система управління персоналом функціонує за підвищеної невизначеності, що зумовлює зростання вимог до обґрунтованості управлінських рішень, якості управління та здатності організацій підтримувати безперервність діяльності. За таких обставин особливого значення набуває використання аналітично обґрунтованих даних у процесах розвитку управлінського персоналу. Метою дослідження є обґрунтування ролі HR-аналітики у розвитку управлінських компетентностей у системі управління персоналом в умовах воєнного стану. У статті досліджено роль HR-аналітики як засобу аналітичного забезпечення розвитку управлінських компетентностей, проаналізовано зміст і еволюцію HR-аналітики та визначено її місце в сучасному менеджменті. Розглянуто рівні HR-аналітики, зокрема описовий, діагностичний, прогностичний і прескриптивний, а також обґрунтовано їх взаємозв’язок у межах аналітичного циклу управління персоналом. Проаналізовано управлінські компетентності як об’єкт аналітичного забезпечення, визначено їх структуру, багатовимірний характер і особливості формування з урахуванням умов воєнного стану, підвищеного рівня ризику та обмеженості ресурсів. У ході дослідження розглянуто аналітичні методи оцінювання управлінських компетентностей, включаючи індикаторний, багатокритеріальний, експертний і порівняльний аналіз, які забезпечують науково обґрунтоване визначення рівня управлінського потенціалу та створюють підґрунтя для підготовки індивідуалізованих програм розвитку управлінського персоналу. Виявлено можливості поєднання HR-аналітики зі SMART-освітніми технологіями та цифровими платформами навчання, що дозволяє забезпечити персоналізований характер розвитку управлінських компетентностей, узгодженість навчальних заходів з реальними потребами організацій і безперервність професійного зростання управлінців. Обґрунтовано, що використання аналітичних даних на етапах планування, реалізації та оцінювання навчання сприяє підвищенню обґрунтованості управлінських рішень і підтриманню керованості процесів розвитку персоналу за умов обмежених ресурсів. Зроблено висновок, що HR-аналітика формує аналітичну основу розвитку управлінських компетентностей і розширює можливості управління персоналом в умовах воєнного стану, забезпечуючи узгодженість рішень у сфері розвитку управлінського персоналу та підвищення якості управління в цілому.
Авторське право (c) 2026 Oleksandr HRIDIN, Svitlana ZAIKA, Viktor NAGAYEV https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Наслідки застосування технологій Big Data для стійкості фінансових установ
У статті досліджується вплив FinTech-рішень на основі Big Data та технологій штучного інтелекту на розвиток сфери фінансів і фінансову стабільність. Предметом дослідження є трансформація ключових сфер фінансової діяльності під впливом аналітики великих масивів даних, зокрема банківської діяльності, управління ризиками, страхування, фондового ринку, бухгалтерського обліку, аудиту та оподаткування. Метою роботи є визначення основних переваг, ризиків і структурних наслідків упровадження Big Data у фінансових установах, а також оцінка регуляторних, етичних, безпекових і кадрових викликів, що супроводжують цей процес. Методологічну основу дослідження становлять якісний аналіз сучасних наукових публікацій, порівняльний аналіз галузевих практик використання Big Data та узагальнення емпіричних результатів міжнародних досліджень. У роботі застосовано системний і структурний підходи, що дало змогу виявити взаємозв’язки між технологічними інноваціями, фінансовою стабільністю та інституційною адаптацією. Результати дослідження свідчать, що використання Big Data і ШІ підвищує операційну ефективність, точність оцінки ризиків, рівень протидії шахрайству та фінансову інклюзію. Водночас необґрунтоване або слабко регульоване впровадження цих технологій спричиняє зростання системних ризиків, кіберзагроз, регуляторної фрагментації та залежності від платформ BigTech. Встановлено, що ефективність Big Data-рішень суттєво відрізняється серед різних секторів фінансів та залежить від якості даних, рівня регуляторної узгодженості й організаційної готовності. Виявлено значні зміни у потребах і вимогах до персоналу фінансових установ. Практичне значення результатів полягає у можливості їх використання при формуванні стратегій фінансових установ, регуляторної політики, систем управління ризиками та програм професійної підготовки. Зроблено висновок, що Big Data-FinTech може сприяти фінансовій стабільності лише за умов збалансованого, стратегічно обґрунтованого та етично відповідального впровадження.
Авторське право (c) 2026 Serhii ZADVORNYKH, Dmytro MARTJANOV https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Мотивація та менторство у стратегії гармонізації HR-менеджменту: переваги для підприємств на ринку праці
Першим кроком на шляху до змін моделей рекрутингової політики сучасного вітчизняного бізнесу має стати стратегія гармонізації НR-менеджменту, яка дозволить зрозуміти та поєднати інтереси усіх або принаймні більшості учасників процесу пошуку, наймання, адаптації, розвитку персоналу та його використання як людського капіталу для досягнення стратегічних цілей компанії. Ефективними засобами такої гармонізації можуть стати мотивація та менторство, однак, особливості їх використання у вітчизняній практиці і у реаліях економіки України, варто продовжувати вивчати і на теоретико-методичному, і на прикладному рівнях. Запропоновано стратегію HR-менеджменту розуміти як систему довгострокових дій управлінського персоналу підприємства, які спрямовані на виконання таких завдань, як прогнозування та планування потреби у робочій силі відповідної кількості та якості, розвиток кадрового ресурсу та його професійного і інтелектуального потенціалу, ефективне використання вмінь і здатностей працівників, їх часу та праці, оцінювання продуктивності роботи персоналу і пошуку резервів для її підвищення. Узагальнено людиноцентровані елементи стратегії гармонізації HR-менеджменту підприємств, такі як індивідуалізована мотивація, добробут працівників, менторство, наставництво, тьюторство, онбординг, баддінг, шедовінг, кадрова політика, дотримання принципів DEI, корпоративне навчання, соціальна відповідальність, балансування робочого і особистого часу, і конкретизовано їх позитивний вплив на бренд роботодавця. Результатами опитування підтверджено важливість бренду роботодавця під час прийняття кандидатом на посаду рішення щодо працевлаштування. Визначено, що потенціал використання мотивації для гармонізації процесів HR-менеджменту криється у її індивідуалізації. Доведено, що менторство також може бути використане як мотиваційний чинник, як для ментора у формі публічного визнання його експертності та досвіду, так і для менті, який безкоштовно отримуватиме професійні поради та підтримку. Менторство у стратегії HRM забезпечує «наступність поколінь» та може використовуватись для збереження інтелектуального потенціалу підприємства у ситуації стрімкої втрати людського капіталу на рівні держави.
Авторське право (c) 2026 Nataliia Zachosova https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Цифрові HR-платформи як інструмент управління продуктивністю крос-функціональних команд в умовах гібридної зайнятості
У статті досліджено управління продуктивністю крос-функціональних команд у сучасних організаціях за умов гібридної зайнятості та застосування цифрових HR-платформ. Зосереджено увагу на комплексному підході, який поєднує ідентифікацію ризиків продуктивності, класифікацію управлінських механізмів цифрових HR-платформ та практичні інструменти для оцінки ефективності команд у реальному часі. Визначено основні проблемні зони, характерні для гібридного формату роботи: фрагментація інформації, недостатня прозорість ролей, низька залученість учасників та обмежена адаптивність до змін робочого середовища. Запропоновано класифікацію управлінських механізмів HR-платформ, що включає цільово-координаційні, оціночно-аналітичні, комунікаційно-інтеграційні, мотиваційно-поведінкові та компетентнісно-адаптаційні категорії. Для практичного застосування розроблено матрицю «Інструмент – управлінський вплив – результат», що дозволяє зіставляти конкретні цифрові інструменти платформ із механізмами управління та очікуваними результатами, зокрема підвищення ефективності виконання завдань, залученості та інтеграції комунікацій, а також адаптивності команди до нових умов роботи. Особлива увага приділена кількісній оцінці продуктивності крос-функціональних команд. Запропонована модель та матриця надають HR-фахівцям і менеджерам комплексний інструментарій для управління координацією, оцінкою, комунікацією, мотивацією та розвитком компетенцій команд, що забезпечує системне підвищення продуктивності та швидку адаптацію до змін гібридного середовища. Науково-практична цінність дослідження полягає в тому, що розроблена модель і матриця можуть бути використані для створення рекомендацій, управлінських політик та процедур у HR-функції сучасних організацій, оптимізації процесів координації, оцінки, комунікації, мотивації та розвитку компетенцій, а також мінімізації ризиків продуктивності, що дозволяє підвищити загальну ефективність крос-функціональних команд у умовах динамічних трансформацій організаційної структури та гібридної роботи.
Авторське право (c) 2026 Hanna Koptieva https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Аналіз ринку електричного устаткування України
У статті визначено роль та значення ринку електричного устаткування в інфраструктурному забезпеченні економіки України в умовах воєнних викликів та відновлення енергетики після атак ворога. Визначено ключових покупців на ринку та його структуру. Відстежено динаміку змін в обсягах виробництва та реалізації електричного устаткування в Україні у період соціально-економічної нестабільності, пов’язаної із анексією територій, пандемією COVID-19 та широкомасштабною війною. Проаналізовано динаміку кількості суб’єктів господарювання, які функціонували за КВЕД 27 (Виробництво електричного устаткування) впродовж 2010-2024 рр. Виявлено зміни у регіональній структурі виробництва на ринку електричного устаткування в період 2014-2024 років, визначено тенденції до зростання обсягів виробництва в м. Київ та відносно безпечних регіонах. Проаналізовано галузеву структуру ринку електричного устаткування та виявлено, що найбільшу частку ринку займає виробництво проводів, кабелів і електромонтажних пристроїв (КВЕД 27.3) (37%) та виробництво електродвигунів, генераторів, трансформаторів, електророзподільчої та контрольної апаратури (КВЕД 27.1) (29%). Виявлено, що ключовими лідерами ринку електричного устаткування є виробники кабельно-провідникової продукції ТОВ «Запорізький завод кольорових металів», ПрАТ «Завод Південкабель», ПАТ «Одеський кабельний завод «Одескабель», а також ТОВ «Шредер» (виробництво освітлювальної продукції) та ТОВ «Радіонікс» (виробництво радіолокаційних систем та оптико-електронного устаткування). На основі проведеного аналізу визначено ключові тенденції розвитку ринку. Запропоновано такі шляхи вирішення існуючих проблем та диспропорцій: стимулювання розвитку вітчизняного виробництва; зменшення імпортозалежності та диверсифікація постачань; здійснення технологічної модернізації та інноваційного розвитку; забезпечення гармонізації стандартів і технічного регулювання; стимулювання внутрішнього попиту та державних закупівель; покращення інвестиційного клімату; забезпечення розвитку людського капіталу.
Авторське право (c) 2026 Taras Kushnir https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Вплив торговельної політики США на розвиток машинобудування в Україні
У статті досліджено вплив торговельної політики США на розвиток машинобудування України в умовах трансформації глобальних ланцюгів доданої вартості, посилення геоекономічної конкуренції та зростання протекціоністських тенденцій. Обґрунтовано, що сучасна торговельна політика США є інструментом переформатування глобальних виробничих мереж шляхом диверсифікації постачальників, стимулювання локалізації виробництва та зниження залежності від окремих країн, насамперед КНР. Встановлено, що такі процеси супроводжуються регіоналізацією виробництва, релокацією підприємств і формуванням нових центрів виробничої кооперації, що створює передумови для інтеграції України у стратегічно важливі сегменти глобальних виробничих мереж, зокрема в машинобудуванні та ОПК. Проаналізовано динаміку розвитку машинобудування України та особливості торговельно-економічних відносин із США, визначено структуру взаємної торгівлі та її асиметричний характер, що проявляється у переважанні імпорту високотехнологічної продукції з США та обмеженій частці українського експорту на американському ринку. На основі економетричного аналізу оцінено вплив основних факторів на обсяги експорту продукції машинобудування України до США, зокрема обсягів виробництва, валютного курсу, рівня тарифного навантаження та інших макроекономічних показників. Встановлено слабку залежність між підвищенням тарифних ставок США та обсягами експорту української машинобудівної продукції, що зумовлено її незначною часткою на ринку США. Запропоновано комплекс адаптаційних заходів, спрямованих на підвищення конкурентоспроможності галузі, включаючи розвиток оборонно-промислової співпраці, залучення інвестицій, трансфер технологій, локалізацію виробництва та інтеграцію у глобальні виробничі мережі. Доведено, що реалізація запропонованих заходів сприятиме зміцненню позицій українського машинобудування на міжнародному ринку, підвищенню його технологічного рівня та забезпеченню довгострокової економічної стійкості в умовах трансформації світової торговельної системи.
Авторське право (c) 2026 Oksana Kushnirenko https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Державні політики сприяння розвитку культурних та креативних індустрій: світовий досвід та українські реалії
У 21 сторіччі культурні та креативні індустрії (ККІ) виступають двигуном економічного розвитку, інструментом інтеграції суспільства та міжнародної культурної кооперації. Ефективність державних програм їхньої підтримки зумовлює успіх країн у світовій креативній конкуренції. Метою статті є узагальнення сучасних моделей та інструментарію підтримки ККІ у світі та Україні з метою розробки рекомендацій щодо подальшого вдосконалення національних політик сприяння розвитку ККІ. Для досягнення поставленої мети в статті проаналізовано найбільш ефективні політики державної підтримки розвитку ККІ, визначені експертами у звіті UNESCO (2025). Розкрито зміст цих політик, які агреговані у такі групи як : 1) фінансові механізми та державно-приватні партнерства (Singapore Arts Plan (Сінгапур),Creative Europe (ЄС)); 2) базовий дохід та формалізація неформального сектору (Basic Income for the Arts (Ірландіі), Kala Sanskriti Vikas Yojana (Індія)); 3)гендерна рівність та соціальна інклюзія (Film Agreement (Швеція), CNC Tax Credit (Франція),жіночі кооперативи (Руанда));4) захист інтелектуальної власності та цифрова справедливість (ремінерація митцям від цифрових платформ); 5) інтеграція культури з туризмом (High Value, Low Impact (Бутан)). Через призму цього закордонного досвіду та в розрізі виокремлених груп політик систематизована інформація про наявні інструменти підтримки та сприяння розвитку ККІ в Україні, проведено їх порівняльний аналіз з світовими еталонами ефективності. Це дозволило виявити, що незважаючи на вивчення та впровадження закордонного досвіду, головним слабким місцем та обмежувачем отримання позитивного ефекту є мізерний розмір бюджету на їх реалізацію, а також недосконалі практики та недостатні масштаби їх впровадження. Зокрема рекомендовано впровадження державно-приватного партнерства в сфері ККІ, подальший розвиток національних організацій колективного управління правами (ОКУ) та налагодження їх ефективної співпраці з цифровими платформами та соціальними мережами), підвищення прозорості алгоритмів сплати роялті ; нормування використання туристичного збору на цілі підтримки ККІ.
Авторське право (c) 2026 Larysa Ligonenko https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Моделювання переговорного процесу Україна–ЄС щодо механізму вуглецевого коригування на кордоні: застосування торгової моделі Рубінштейна
Механізм вуглецевого коригування на кордоні (Carbon Border Adjustment Mechanism, CBAM) є одним із базових інструментів кліматичної політики Європейського Союзу в межах пакета Fit for 55. Із 1 січня 2026 року CBAM повністю набув чинності та передбачає обов’язок імпортерів вуглецево-інтенсивної продукції купувати сертифікати відповідно до обсягу вбудованих викидів CO₂. Для України запровадження цього механізму створює суттєві економічні ризики, з огляду на те, що понад 80% експорту готової сталевої продукції спрямовується до ЄС, а металургійний сектор країни характеризується домінуванням доменних технологій із середнім рівнем викидів 2,3 тонни CO₂ на тонну сталі. За оцінками GMK Centre, сукупні втрати експорту у 2026–2030 роках можуть перевищити 4,7 млрд дол. США, тоді як кумулятивний негативний вплив на ВВП становитиме до 7,2 млрд дол. США до 2030 року. Водночас переговорний процес між Україною та ЄС щодо можливих винятків або перехідних режимів імплементації CBAM залишається недостатньо інституціоналізованим і позбавленим формалізованого аналітичного підґрунтя. Метою дослідження є формалізація переговорного процесу між Україною та Європейським Союзом щодо впровадження CBAM із використанням моделі переговорів із почерговими пропозиціями (модель Рубінштейна), калібрування її параметрів на основі емпіричних економічних показників та обґрунтування оптимальних стратегій для української сторони. Методологічну основу становить класична модель переговорів Рубінштейна з урахуванням зовнішніх альтернатив. Переговори інтерпретуються як двостороння гра щодо розподілу сукупного економічного надлишку від торгівлі товарами, що підпадають під дію CBAM. Ключовими параметрами виступають коефіцієнти дисконтування, які відображають часові преференції сторін і їхню вразливість до затягування переговорів. Калібрування здійснюється на основі показників експортної залежності, структурної експозиції ВВП, потенціалу диверсифікації ринків та геополітичних обмежень. Аналіз порівняльної статики використовується для оцінки чутливості рівноважних результатів. Отримані оцінки свідчать про значну асиметрію коефіцієнтів дисконтування: δUA ≈ 0,85 та δEU ≈ 0,95. Базова рівновага передбачає частку України на рівні близько 26% сукупного надлишку, що підтверджує її структурно слабку переговорну позицію. Виокремлено три сценарії: (1) повна імплементація CBAM із річними втратами експорту до 1,6 млрд дол. США до 2030 року; (2) перехідний режим тривалістю 3–5 років за умови запровадження національної системи торгівлі викидами; (3) інтеграційний сценарій, що пов’язує CBAM із процесом євроінтеграції України. Визначено ключові стратегічні важелі посилення переговорних позицій України: диверсифікація експорту, акцентування геополітичних ризиків та прискорення декарбонізації. Використання моделі Рубінштейна забезпечує строгий формалізований підхід до аналізу переговорів щодо CBAM. Попри наявні асиметрії переговорної сили, результати дослідження ідентифікують реалістичні напрями посилення позицій України. Перспективи подальших досліджень пов’язані з багатосторонніми та динамічними розширеннями моделі.
Авторське право (c) 2026 Oksana Liashenko, Demianiuk Olga https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Інноваційні підходи до менеджменту страхової компанії
Актуальність теми оцінки змін у менеджменті страхової компанії під дією інноваційних підходів, які спрямовані на забезпечення економічної стійкості фінансових установ під час воєнного стану, зростає і потребує аналітичного підґрунтя. Особливість полягає у пошуках нових механізмів оцінки змін впливу на інноваційні процеси у менеджменті страховика, а також сучасних глобальних трендів впровадження інновацій у страхуванні. Узагальнено сучасні інноваційні напрями змін у менеджменті страхової компанії. Здійснено пошук і пріоритезацію інноваційних напрямів удосконалення менеджменту у страховій компанії з урахуванням європейського польського досвіду. Подано виклад складових аналітичного підходу як комплексу певних компонент аналітичних дій, спрямованих на удосконалення організації страхування у страховій компанії. Акцентовано увагу на розширенні концентрації функцій більшості суб’єктів-посередників у межах окремої організаційної структури, що актуалізується постійно на ринку страхування. Для розширення застосування аналітичного підходу запропоновано використовувати найбільш простий спосіб побудови моделі бізнес-процесу із застосуванням однієї з поширених графічних нотацій EPC-діаграма (Event-driven Process Chain). Для вибору найкращого варіанту (пріоритезації) інноваційних напрямів виявлення, аналізу та удосконалення менеджменту у страховій компанії з урахуванням європейського досвіду використано систему підтримки прийняття рішень (СППР) Decision Making Helper, яка дозволила оцінити пріоритети удосконалення менеджменту у страховій компанії за двома ключовими напрямами: загальностратегічним із трьома складовими - цифрова трансформація, використання штучного інтелекту і впровадження ризико-орієнтованого управління; і організаційним супроводженням змін через клієнторієнтованість, ESG-трансформацію і впровадження інноваційних страхових продуктів. Подальшому розвитку підлягають питання пошуку інноваційних напрямів у менеджменті страхової компанії під дією сучасних глобальних викликів.
Авторське право (c) 2026 Ryszard Pukala, Vnukova Nataliya, Nieizviestna Olena https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Олійножирова галузь України: модель розвитку та експортна орієнтація
Олійножирова галузь України є системоутворювальною складовою сегменту з переробки агропродукції та відіграє важливу роль у формуванні експортних надходжень, забезпеченні продовольчої безпеки й економічної стабільності сільських територій. В умовах фрагментації світової торгівлі та повномасштабної війни галузь зазнала глибоких структурних зрушень, пов’язаних із руйнуванням переробних підприємств, порушенням логістичних ланцюгів, обмеженням доступу до сировинних ресурсів, зростанням виробничих і енергетичних витрат, а також посиленням торговельних та регуляторних бар’єрів на зовнішніх ринках. Водночас збереження значного експортного потенціалу та здатність підприємств до адаптації актуалізують необхідність формування цілісної моделі розвитку галузі, орієнтованої на підтримку експортерів і диверсифікацію ринків збуту. Розроблена модель розвитку олійножирової галузі України базується на комплексному поєднанні інституційного, технологічного та соціоекономічного рівнів. Інституційна складова передбачає посилення державного сприяння діяльності експортоорієнтованих виробників, стабільність регуляторного середовища, розвиток експортної й логістичної інфраструктури та формування сприятливого інвестиційного клімату в умовах торговельної невизначеності. Технологічний рівень орієнтований на впровадження інновацій у сфері глибокої переробки олійної сировини, підвищення енергоефективності виробництва, цифровізацію управлінських процесів і розширення асортименту продукції з високою доданою вартістю, конкурентоспроможної на різних сегментах світового ринку. Соціоекономічний рівень спрямований на розвиток людського капіталу, збереження зайнятості в сільських регіонах та зміцнення внутрішньої бази економічної стійкості галузі. Реалізація запропонованої моделі створює умови для зниження сировинної залежності експорту, ефективної диверсифікації ринків збуту, підвищення конкурентоспроможності української олійножирової продукції та формування стійких виробничо-економічних зв’язків у період післявоєнного відновлення. Комплексний характер моделі дозволяє адаптувати галузь до зовнішніх торговельних шоків і забезпечити довгострокове зростання доданої вартості в межах національної економіки.
Авторське право (c) 2026 Nataliia Romanovska, Tetiana Romanovska https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Оптимізація використання обладнання медичних закладів: аналіз, формалізація та моделювання
У статті розглянуто проблематику побудови оптимізаційної моделі використання медичного обладнання в закладах охорони здоров’я в умовах цифровізації управлінських процесів. Питання побудови оптимізаційних моделей щодо використання медичного обладнання в умовах стрімких трансформаційних, турбулентних змін і нестабільності стають більш актуальними не тільки в Україні, а й у міжнародному масштабі. Виникає об’єктивна потреба в розробленні засад і практики застосування оптимізаційних моделей використання медичного обладнання, які б мали відповідну універсальність й були придатними до використання суб’єктами охорони здоров’я різних форм власності. Метою дослідження є розробка та формалізація в рамках системи аналізу оптимізаційної моделі використання медичного обладнання для максимізації кількості корисних процедур. Методологія дослідження ґрунтується на системному підході, методах економіко-статистичного аналізу, порівняльному аналізі, моделюванні, елементах методів прийняття рішень та формалізації показників. Застосування цих методів дало змогу визначити основні причини потреби розробки оптимізаційної моделі використання медичного обладнання, провести структуризацію її побудови та формалізувати її відповідно до обраних змінних і обмежень. У результаті дослідження сформовано інформаційно-аналітичну основу (побудовано покрокову схему) й обґрунтовано підхід до формування моделі оптимізації (запропоновано формалізацію), орієнтованої на підвищення доступності медичних послуг, зниження непродуктивних витрат та забезпечення сталого функціонування закладів охорони здоров’я. Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості застосування запропонованого підходу для удосконалення системи управлінського обліку та контролю в медичних установах, прийняття управлінських рішень щодо модернізації обладнання, планування інвестицій та підвищення ефективності використання такого роду активів. Зроблено висновок про те, що формалізація ключових показників і моделювання процесів використання обладнання створюють підґрунтя для розроблення інтегрованої системи підтримки рішень у сфері управління ресурсами медичних закладів.
Авторське право (c) 2026 Nadiya Khorunzhak, Haiduk Bohdan https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0